NETFLIX-SARJA
Tietyissä paikoissa en olisi uskonut seisovani.
Tämä on yksi.
Nämä ovat Andit.
Hyvä. Saimmeko kuvan?
Tuleeko joku hakemaan minut nyt? Haloo?
Haloo?
Minulla on kylmä.
Iloinen, nälkäinen mies
Matkustaa meritse ja maitse
Hän yrittää ymmärtää
Pastan, possun, kanan ja lampaan taidetta
Hän ajaa luoksenne
Hän lentää luoksenne
Hän laulaa teille
Ja tanssii teille
Hän nauraa kanssanne
Ja itkee vuoksenne
Hän pyytää vain yhtä vastapalvelusta -Joku olkaa, kilttejä
Voiko joku
Voiko joku ruokkia Philin?
Joku, ruokkikaa hänet nyt
Santiago, Chile.
Kuulostaa eksoottiselta. Siksi halusin tulla tänne.
En tiennyt, mitä odottaa.
En tiedä paljon Chilestä.
Lähelläni ei ole useita chileläisiä ravintoloita,
joten en tuntenut hyvin ruokaakaan.
Chile on pitkä ja kapea,
ja se on Etelä-Amerikan länsirannikolla Andien ja Tyynenmeren välissä.
Pääkaupungissa Santiagossa on 5,6 miljoonaa ihmistä.
Ja mikä aika vierailla siellä.
Chileläiset ovat tehneet suuria muutoksia maahansa.
Se näkyy melkein kaikkialla.
Katutaidetta on paljon.
Upea sekoitus vanhaa ja uutta.
Mutta myös paljon tätä.
Lähdemme sánguche-kierrokselle. Pitääkö sanoa, mitä sánguche tarkoittaa?
Ensimmäinen pysäkki: Antigua Fuente.
Hei!
Tapaan loistavan ruokakirjoittajan nimeltä Isidora Díaz.
Tervetuloa Chileen ja tervetuloa suosikkipaikkaani.
Eli tällä on mahdollisuus olla yksi lempipaikoistani,
koska sánguche on yksi lempiruoistani.
Se on parasta.
Koko maata yhdistävä ruoka on voileipä. -Tämä on kansallisruokaanne.
Kyllä. Me kaikki pidämme siitä.
Tämä on ihan toista tasoa kuin Amerikassa.
Luoja, näen sen.
Olenko pulassa?
Elämäsi muuttuu.
Tarvitsen vielä yhden lautasen. -Ei. Molemmille on oma.
Mitä? Emmekö jaa sitä?
Ei. Se on yksi chileläisen leipäkulttuurin säännöistä.
Ei jakamista?
Ei jakamista.
Ensimmäinen voileipä oli jättimäinen.
Se oli kuin hampurilainen. Sian- ja naudanlihaa.
Ja tässä on hapankaalia, mikä on uutta minulle.
Hetkinen. -Kiitos.
Miten tämä nostetaan käteen? -Syömme haarukalla ja veitsellä.
Kyllä. -Okei.
Tämä on sotkuista, mutta ei se mitään.
Tämä on Etelä-Amerikka.
Sotken Pohjois-Amerikassakin.
Vau! Katsokaa tätä.
Siinä oli kastiketta ja avokadoa ja paljon muuta.
Ja jokaisessa on purkki majoneesia.
Kuten näet,
Chilessä majoneesi ei ole mauste, vaan ainesosa.
Kyllä.
Ymmärrän sen. -Eikö niin?
Se on hyvää.
Yritän amerikkalaista juttua,
eli otan sen käteeni. -Syöminen on sotkuista.
Osa putoaa kuitenkin.
Ehkä ihmiset katsovat sinua kuin et olisi täältä.
Koska kukaan ei syö tätä käsin. Anteeksi.
Minua katsotaan kuin muukalaista? -He pitävät sinua rohkeana.
Rohkeanako? -Niin.
Juuri niin. -Niin.
Antigua Fuente on aivan kaupungin keskustassa,
jossa järjestettiin isoja mielenosoituksia epätasa-arvoa vastaan vuonna 2019.
Tämä paikka oli keskellä.
Olemme keskellä Santiagoa. -Kyllä.
Mielenosoituksessa oli kolme miljoonaa ihmistä.
Ei ihan vallankumous…
Mielestäni oli. -Niinkö?
Niin. Raivo eriarvoisuudesta räjähti hetkessä.
Näin kävi kaikkialla maassa,
mutta pääasiassa täällä.
Muuttuiko tilanne sen jälkeen? -Kirjoitamme uutta perustuslakia.
Ensimmäistä kertaa sukupuolet ovat tasa-arvoisia.
Ja kaikki alkuperäiskansamme ovat edustettuina.
Se saa minut tunteelliseksi. -Ymmärrän.
Minulle tämä on nyt eri maa.
Kuulin, että tänään tapahtui jotain.
Chile hyväksyi homoavioliitot. -Kyllä, tiedän. Kippis. Olen iloinen.
Niin kuin pitääkin. -Niin.
Viet minut vielä kahteen paikkaan. -Kyllä.
En osaa syödä sopivaan tahtiin.
Mikä naapurusto tämä on? -Tämä on lihakauppiaiden aluetta.
Minulle voisi kaupata vähän lihaa.
Vau! -Niin.
Katsokaa, amme täynnä sianlihaa.
Tämä on jonkun unelma, ehkä minun.
Se on paistinlevyllä ja höyrystyy. -Samaan aikaan.
Se tekee siitä rapeaa ulkoa ja pehmeää sisältä. Mahtavaa.
Näitä pitäisi panna höyrysaunaan.
Oletko Jaime? -Olen.
Jaime, pidän ajattelutavastasi.
Voi luoja. -Niin.
Jos sinä sanot noin, mitä minun pitäisi sanoa?
Tämä on majoneesi. -Niinkö?
Tämä on alku. -Tämäkö on alku?
Tämä on loistavaa.
En ole lääkäri, mutta viisi ruokalusikallista riittää.
Tämä maa voi olla hullu.
Niin olemme. Kyllä.
En sano, ettei se maistu hyvältä. Maistuu se.
Huolehdin vain teistä.
Heillä on paljon avokadoa. Avokado on terveellistä sydämelle.
Hyvä on.
Se tasapainottaa. -Sovitaan niin.
Tule isän luo.
Tällaisen voileivän kerrosten läpi pitäisi leikata.
Yritin saada kaikkea yhdellä haukkauksella. Ei onnistu.
Tämä on hulluutta. -On.
Hyvällä tavalla.
Eikö?
Upeaa paahtopossua.
Tämä on aamiaisleipä.
Mitä? -Koska paikka aukeaa kuudelta.
Miten olet vielä hengissä? -Niinpä.
Tässä on yksi lempialueitani Santiagossa, Barrio Lastarria.
Siellä on upea ravintola, Liguria.
Katsokaa tätä paikkaa.
Olemme siirtyneet aikuisten huoneeseen.
Ja aikuisessa huoneessa saa aikuisten juomia.
Kippis.
Tämä on hauskaa.
Hei. -Hei!
Hei, Phil. -Hei.
Sinun pitää syödä jotain tai tulet humalaan.
Aivan.
Kaunis. Katso tuota. -Leivässä on paistettua kalaa.
Tarvitsen kalaa.
Tämä on churrasco marino. Tomaatteja, sipulia ja korianteria.
Niin. Ja suosikkimaustettasi.
Se ei ole mauste. Se on ainesosa.
Miten kehtaat kutsua sitä niin?
Olen syönyt paljon voileipiä tänään. -Meillä on jopa voileipien pyhimys.
Oikeasti? -San Guchito.
"Pyhä Guchito." -Hän voisi olla pyhimykseni.
Aina, kun syömme leivän, kiitämme ja rukoilemme häntä.
Kiitos, San Guchito. Nostan sen käteeni.
Onpa tuhti leipä. No niin.
Mahtavaa.
Tämä on kuin salainen voileipä.
Santiagossa Liguria on ainoa paikka, jossa tätä saa.
Oikeasti? -Paikka on kuuluisa. He myyvät paljon.
Tämä on ehkä paras kalaleipä koskaan.
Söin sen yhden Portlandissa Oregonissa.
Se oli tosi hyvää. Tämä oli yhtä hyvää, vähän erilaista.
Rakastan tätä.
Tosi hyvää. -Ihanaa.
Increíble.
Syy tulla tänne.
"Minne menet?" "Santiagoon." "Miksi?" "Kalaleipä."
Mutta täällä ei ole pelkkiä voileipiä.
Tapaan keittiömestari Rodolfo Guzmanin,
joka johtaa Boragoa, yhtä maailman 50 parhaasta ravintolasta.
Kyllä. Se on Santiagossa. Menen sinne.
Olen lukenut sinusta. Kuka tuo on?
Kutsumme tätä "Lambyksi".
Patagoniassa on tärkeä lammastraditio.
Keksimme tavan, jolla kypsytämme sitä 14 tuntia.
Katsokaa tätä vehjettä.
Se on hyvä vehje. Ehkä käytän sitä Richardiin.
Eikö ole kaunista?
Kyllä. -Vau!
Laitamme pannun takamukselle, niin rasva valuu alas.
Niin.
Käytämme eläimen omaa rasvaa.
Ei mausteita, ei mitään. Ei edes suolaa.
Sinä isket kiinni.
Kyllä. -Selvä.
Uskomatonta, miten mehukasta se on. Perinteisesti se maistuu riistalta.
Siksi kypsytämme sitä 14 tuntia.
Jotta riistan maku häviää.
Voi veljet.
Se on aivan erityistä.
Tämä on paras tapa syödä sitä.
Haluan kuvailla sitä, miltä tämä lammas maistui.
Muutan Chileen.
Järjetöntä. Antaisitko hänelle palan? -Ehdottomasti.
Grilliharrastajat -
voisivat oppia tästä.
Hullua. -Eikö?
Pyhä lehmä.
Pyhä lammas.
Menemme sisälle, muttei ruokasaliin eikä keittiöön.
Tämä on Rodolfon laboratorio,
jossa hän tiimeineen luo menunsa,
josta suurin osa perustuu mapuche-kansan ainesosiin.
Mapuchet ovat Chilen alkuperäiskansa.
Tervetuloa avaruusolion ruumiinavaukseen.
Aivan.
Mitä? Onko tämä -
sydän?
No… -Mitä tapahtuu?
Se on valtava merilevä.
Kutsumme sitä collofeksi tai cochayuyoksi.
Yleensä merilevällä ei ole juuria.
Mutta tämä on juuri.
Merilevän putkijalat kasvavat tästä. Se on viisi metriä pitkä.
Paahdamme sen.
Voit…
Maista.
Niin.
Tämä on maailman ainoa kennomainen merilevä.
Kenno? -Siitä tekstuuri.
Se maistuu juuri ja juuri merilevälle. Kuin hyvä välipala.
Se on erityinen.
En ole syönyt vastaavaa.
Rodolfolla on tiimi, joka keräilee näitä aarteita luonnosta.
Kun avasimme ravintolan, emme tienneet maastamme mitään.
Kun miettii asiaa, ainakin 80 prosentilla meistä on mapuche-verta,
eli chileläisessä ruoassa on oltava paikallisia ainesosia.
Niin. -Se on jännittävää kokeille.
Kokin lisäksi sinun pitää olla myös historioitsija.
Aivan.
Nyt alamme hitaasti löytää näitä ainesosia ja mahdollisuuksia.
Näytän jotain erityistä.
Opin tämän mapuche-yhteisöltä.
Kutsumme niitä kivikasveiksi. Ne tuoksuvat mansikalta,
mutta se ovat suolaisia.
Maista.
Rakastan sitä.
Uskomatonta. Tuoksu on melkein kuin mansikassa.
Aivan.
Mutta ei olekaan.
Niin.
Ja haluan näyttää tämän.
Kutsumme niitä picocorosiksi. Voit nähdä ne. Ne ovat elossa.
Näetkö pikkuisen sisällä? -Niin, kuin nilviäinen.
Aivan. Tämä on yksi hienoimmista lihoista. Joten haluan sinun maistavan.
Tekstuuri on tosi elegantti.
Kyllä, se on kuin maailman paras hummeri.
Niin.
Oikeasti.
Tätä tyyppiä kutsutaan piureksi. Se on ikivanha merenelävä.
Minun pitää pysähtyä hetkeksi puhumaan piuresta.
Piure näyttää sairaalta korallilta.
Katso tätä.
Hän pilkkoo sen ja vetää esiin ilmeisesti sen olennon sykkivän sydämen.
Mitä? -Katso tätä.
Katso tätä upeaa juttua.
Hän antoi minulle palan katsottavaksi.
Näette miten iso se oli.
Heitin sen kokonaan suuhuni.
Miksi? Koska olen tyhmä.
Se todella herättää.
En ymmärtänyt, että keittiömestarit käyttävät vain pientä palaa piurea -
toimimaan mausteena toisille, paremmille asioille.
Sitä voi käyttää vain vähän.
Se on tosi voimakasta. -Se on kuin isku naamaan.
Kuin nyrkki naamaan. -Niin.
En tiennyt, menisinkö makuulle vai oksentaisinko.
Ensin makuulle, oksenna sitten.
Siinä on paljon suolaa.
Niin.
Mutta siinä on myös vähän samaa kuin merisiilissä -
ja jotain, mitä en aivan tavoita.
Uskomatonta, eikö?
Se on…
Se on jotain, mitä suussani ei ole ennen ollut.
Sitä se on.
Ehdottomasti.
Ei enää koskaan.
Mutta ei väliä kuinka uusia tai rämäköitä jotkut ainesosat minulle ovat,
Rodolfon mielikuvitusrikkaat annokset voittavat puolelleen. Katsokaa tätä.
Selvä, Phil. Meillä on crudo-traditio.
Raakaa lihaa.
Juu. -Tämä on versiomme crudosta.
Apiloita ympärillä.
Ja sisällä on patagonialainen hedelmä, jonka nimi on michai. Ota se. Noin.
Ja syö se käsin. -Mitä?
Se on kuin upeaa carpacciota ja vähän hedelmää.
Ei lainkaan makeaa. -Ei lainkaan.
En tiennyt, että apila maistuu näin hyvältä.
Toinen tulee kohta.
Toinen? -Niin. Annos on…
Mariscal on peitetty kukan terälehdillä,
ja se tarjoillaan kaksi kuukautta sitten kerätyn kurpitsan päällä.
Onko tämä hometta? -Kyllä.
Normaalisti en koskisi mätäneviin hedelmiin.
Katso tuota.
Se maistuu aivan hienolta juustolta.
Niin.
Ja katsokaa tätä jää-brûléeta. Kyllä.
Se on tehty Atacaman autiomaan kasveista.
Sitä pitää kumauttaa kuten crème brûléetä.
Tosi kitkeriä kasveja.
Ja tämä jäätelövoileipä on tehty niistä kasveista,
joita Atacaman autiomaasta saa vain niinä vuosina, kun siellä sataa.
Kutsumme sitä Vuoden ruusu -jäätelöksi.
Vuoden ruusu? -Kyllä.
Vaimoni Monica rakastaa kaikkea ruusulta maistuvaa.
Monica-parka.
Syön lounaan Ambrosia Bistrossa,
jota johtaa keittiömestari Carolina Bazán ja hänen kumppaninsa Rosario Onetto.
Mukava tavata.
Samoin.
Carolina voitti parhaan eteläamerikkalaisen naiskokin tittelin -
ja Rosario on sommelieeri.
Tämä on pét nat -viiniä. Pétillant naturel.
Olet sommelieeri. -Kyllä.
Työskentelet asiakkaiden alueella. -Sinä olet siellä takana.
Melkein. Keittiössä.
Ambrosia oli yksi Latinalaisen Amerikan 50 parhaasta ravintolasta.
Kyllä. -Niin.
Mutta nyt teillä on bistro, joka on rennompi versio siitä.
Yritimme säilyttää saman ajatuksen ruoasta.
Niin? -Mutta rennommalla tyylillä.
Halusin avoimen keittiön. -Se pakottaa olemaan sosiaalinen.
Tämä on meidän sosiaalista elämäämme.
Ymmärrän. -Ollaan rehellisiä.
Luoksemme pitää tulla. -Tämä on minun sosiaalista elämääni.
Selvä.
Kippis. Ei sosiaalista elämää. -Autetaan toisiamme.
Aloitamme pienellä annoksella mereneläviä.
Tunnen jotkut näistä.
Voi ei. -Niin.
Täältä tulee uusi viholliseni, piure.
Olin hieman pidättyväinen,
koska sen ajatteleminenkin saa oloni heikoksi.
Tämä on hirviö. Se on piure.
Tiedän. -Se on merenelävä.
He sanoivat, ettet syönyt sitä oikein. "Se pitää syödä näin."
Toivottavasti pidät siitä nyt enemmän. -Pane vain vähän muiden juttujen sekaan.
Kyllä.
Kippis. -Kippis.
Ei, se on…
Jep. Tunnistan…
Piuren? -Niin. Siellä se on.
Se on hyvää, mutta ehkä minun ei tarvitse maistaa sitä enää.
En syö sitä paljaaltaan, ellei minulla ole tosi paha krapula.
Selvä. Tulin tänne maistamaan juttuja.
Olette työskennelleet kaikkialla, mutta halusitte palata Santiagoon.
Kun päätimme palata,
ajattelimme, että kulinaarinen skene oli vasta alussa.
Ravintoloita ei ollut paljon. -Eikö?
Nyt monet ulkomailla opiskelleet tai työskentelevät kokit palaavat.
Ja tuovat vaikutteita ulkomailta.
On jännittävää aloittaa jotain.
Jos olisimme jääneet Ranskaan, olisimme…
Ravintola muiden joukossa. Täällä voitte erottua.
Ja näyttää tavallaan tietä.
He esittelevät turisteille chileläisten rakastamia vahvoja makuja.
Myös paikalliset saavat kokeilla uusia juttuja.
Kuten valkosipulia tässä maidottomassa katkarapu-gazpachossa.
Rakastan tätä.
Kiitos.
Sen nimi on ajo blanco, eli valkoista valkosipulia.
Mutta menussa lukee "valkoinen gazpacho".
Ihmiset täällä ovat allergisia valkosipulille.
Eihän? Se on lemppariani. -He eivät pidä siitä.
He pitävät sitä liian voimakkaana.
Eikö heitä ole helppo saada maistamaan? -Jos suosittelemme sitä tosi paljon.
Minä suosittelen.
Kiitos, Phil.
Todella hyvää. Kaikki pitävät tästä.
Kyllä.
Se on kyllä! -Kyllä!
Katsokaa tuota.
Näin tiskillä istuja saa rahoilleen vastinetta.
Kyllä. -Nyt saat show'n.
Mikä kala tuo oikein on? -Lisa.
Se on…
Lisa on mullokala.
Mullokala? -Rakastan sitä.
Ruskistettua voita ja manteleita.
Tämä on ranskalaisvaikutteinen annos.
Paistettua kukkakaalia. -Paistettua?
Kaunista.
Tule isän luo.
Haluan, että otat ensin, koska pilaisin sen, jos siirrän sitä.
Voimme jakaa. -Se on vanha temppu.
"Ota niin paljon kuin haluat. Loput minulle."
Tämä on ilmiömäistä.
Siinä on kaikkea. Raakaa sashimia päällä ja hyvin kypsennettyä pohjalta.
Hän on perfektionisti. -Ymmärrän.
Tämä on erityinen paikka, ja oli kiva tavata teidät.
Se oli… -Hienoa.
Hienoa. -Oli kiva tavata.
Ja kaikki muutkin.
Ei heitä.
Yksi Santiagon upeimmista asioista on sen taide- ja kulttuuripiirit.
On monia museoita ja teattereita.
Tämä teatteri on 165 vuotta vanha.
Minua lakaistaan pois lavalta,
joten menen Museo Bellas Artesiin.
Tämä on Latinalaisen Amerikan ensimmäinen taidemuseo.
Tänään ajamme noin puolitoista tuntia Chilen rannikolle -
taianomaiseen pikkukaupunkiin nimeltä Valparaiso.
Kaupunki on tosi kaunis pienine kiemurtelevine katuineen -
ja värikkäine arkkitehtuureineen. Katsokaa tätä maisemaa, ihmiset!
Tapaan Natalia Elisin, joka on ruokakuvaaja ja tuottaja.
Syömme lounasta hänen suosikkipaikassaan.
Maria Maria! -Kyllä, Maria Maria.
Selvä. -Tämä on uusi paikka täällä.
Näyttää hyvältä pöydältä. -Kiitos.
Kiitos itsellesi.
Katso tuota hauvaa.
Tosi kaunis. Kuin puoliksi koira ja puoliksi leijona.
Se haluaa syödä minut.
Natalia ei ole täältä, mutta häntä voi kutsua Valparaison superfaniksi.
Valparaiso on taianomainen kaupunki.
Rakastan tätä paikkaa. Täällä on boheemi…
Tunnelma. -Kyllä.
Kaunista katutaidetta kaikkialla.
Hypnoottista.
Hei!
Tämä on munakoisoa, ja croissant on itse tehtyä.
Oikeasti? Käsin? -Olen valmis.
Voinko syödä käsin? Sánguche-paikassamme sanottiin,
että jos syö käsin näyttää amerikkalaiselta. Joten…
Se on tuoretta ja herkullista. Munakoiso on hyvää, ja siinä on juustoa.
Ja purkki majoneesia.
Se on tosin hyvää.
Rakastan tätä voileipää.
Tehdäänkö nämä itse täällä leipomossa?
Varovasti.
Alamäki ja mukulakiviä. Hän voi tappaa itsensä.
Herkullista. Mutta voileivät riittävät nyt hetkeksi.
Lisäksi Maria Maria tunnetaan jälkiruoistaan.
Nämä ovat suklaakeksejä, joissa on suolakaramellia ja maapähkinöitä.
Niiden nimi on alf…
Alfajor.
Jep.
Ja tässä on berline manjarilla… -Dulce de lechellä.
Molemmat samoja? -Niin.
Kyllä. -Jotta ette tappele.
Koska aioin tapella. Aioin tapella ja hävitä.
Tietenkin.
Ne keksit.
Ne ovat kuin enkeleiden tekemiä Oreoita.
Tuo ääni. Tuleeko se pääni ulkopuolelta?
Voisin syödä laatikon näitä. -Ole hyvä vain.
Nyt tehdään selvää tästä dulce de leche -donitsista.
Voi pojat. Tämä on painava!
Ei. Älä nyt. -Se painaa yli kilon.
Tämä on painavin donitsi, jonka olen nostanut.
Oletko nähnyt Arpinaaman? -Kyllä.
Tervehdi pikku ystävääni.
Hyvää?
Tosi hyvää.
Elämä on hyvää.
Pian tarvitsen uudet housut.
Näytänkö kuvan koirastani?
Tuo on oikea reaktio.
Pieni neuvo: vietä kauemmin kuin päivä Valparaisossa,
koska on jo aika palata Santiagoon.
Uudessa paikassa haluan aina saada yleiskuvan.
Joten onnekseni -
Etelä-Amerikan korkein rakennus sattuu olemaan Santiagossa.
Tämä on Gran Torre Santiago,
ja menemme Sky Costaneran huipulle.
Kiva näköala.
Tänään käyn ollas comuneilla.
Se on yhteisöjen luoma soppakeittiö, jossa naapurit ruokkivat naapureita.
Hola.
Hola, Phil, hei!
Mitä kuuluu? -Fernanda.
Hei, Fernanda.
Hei, olen Isidora.
Hei. -Olen Fernandan sisko.
Hei. -Sisarukset.
Kiva. -Niin.
Isidoralla ja Fernandalla on Por Todas -säätiö,
joka tukee soppakeittiöiden verkostoa Santiagossa.
Alvaro Romero on palkittu kokki,
joka konsultoi järjestöjä kaikkialla kaupungissa.
Por Todas edustaa kaikkia naisia,
ja teemme yhteistyötä naisten kanssa, jotka johtavat soppakeittiöitä.
Eli Chilessä ollas comuneseja.
Kehitämme yhteisöprojekteja. Mutta he ovat tähtiä.
Kyllä! -Emme ole.
He ovat tähtiä.
Pandemian aikana he saattoivat ruokkia 400 ihmistä päivässä.
Yhdessä päivässä? -Kyllä.
Esitelkää tähdet.
Phil, hän on Gloria, tämän yhteisökeskuksen johtaja.
Siinä on toinen. Natalia.
Hei, Natalia.
Pidän sankareiden tapaamisesta. -Kyllä. Ja Violeta. Hän on näyttelijä.
Kun tarvitsee pitää hauskaa,
Violeta on oikea henkilö. -Violeta!
Tänään he tekevät muhennosta naapureilleen.
Tuovatko ihmiset ovat rasiansa?
Kuten Tupperwarea. -Kyllä.
Jos Tupperware-ihmiset katsovat, he voivat lähettää lisää rasioita.
Tietenkin!
Tupperware, tarvitsemme teitä!
Odotamme lisää ihmisiä. Ja voit…
Hyvä. -Niin.
Hola. -Hola.
Señor, sinulle. Ja myös sinulle.
Muchas gracias.
Tervehdys kaikille tv-maassa!
Ciao!
Pidän siitä, mistä sinäkin. -Oreo, hyvin tyypillistä chileläistä.
Maailman paras keksi. Onko tämä ensimmäinen Oreosi?
Ne ovat hyviä, eikö? Mutta tämä on…
Palomitos.
-Palomitos.
Kummasta pidät enemmän?
Oreoista.
Nyt olet amerikkalainen.
Oletko Nelson? -Sí.
Nelson!
Un momento. -Gracias.
Pidätkö Oreo-keksistä?
Palomito?
Gracias. -Okei.
Ciao, Nelson. -Ciao.
Kun kävelen sisään ja näen kaikkien kauniit kasvot -
ja yhteishengen,
ymmärrän asian tärkeyden.
Onko hän tyttäresi? Otetaan yhteiskuva.
Idea on laajentunut 70 alueelle Santiagossa.
On uskomatonta, mitä Isidora ja Fernanda tekevät,
koska kyse ei ole vain ruoasta.
Heillä on teknologiaa ja he voivat tarjota koulutusta.
Hienoa. -Ja se oli heidän unelmansa.
Se ei ole meidän projektimme vaan heidän.
Eikö olekin kiva, että Amy Adams tuli tekemään tätä?
Jos haluat lahjoittaa Por Todasille, tässä linkki.
Herkkujen kaloreita voi treenata pois ulkona.
Pystytkö tähän?
Kilpailemme. Valmis?
Uusi ystäväni Alvaro Romero vie minut lounaalle kahden ystävänsä,
kokki Gabriel Layeran ja Benjamin Nastin kanssa.
Kävin lounaalla Benjaminin gastropubissa Demenciassa -
hänen kollegansa Consuelon kanssa.
Chileläisiä ostereita Chonchista.
Mutta illallisella olemme Gabrielin ravintolassa La Calmassa.
Kippis. -Kippis! Salud!
Salud. -Salud.
On mukava olla kanssanne. Kiitos.
Kiitos, että tulit. -Pidän kokkien yhteenliittymästä.
He ovat kaikki kavereita. He ovat hyviä ystäviä.
Heillä on hauskaa yhdessä.
He juovat useita Pisco Soureja, eikä tämä päivä ole poikkeus.
Katso tätä!
Alvaro ja Benjamin väittävät, ettei chileläistä ruokaa voi ymmärtää -
ennen kuin on syönyt täällä. -Tämä tyyppi edustaa Chileä.
Mielestäni täällä on paras.
He kokkaavat jokaisen simpukan ja kaikki meren antimet.
Rakastan sinua.
Tiedän.
Eilen illalla tappelimme…
En ole tappelija.
Olen tämän tilanteen Dalai Lama. -Joskus tappelemme.
Kuten kaikki perheet. -Olemme eri luonteisia.
Rakastamme toisiamme. Siksi olemme täällä.
Nämä lautaset… -Minä selitän.
Simpukoita, ostereita…
Tätä en tunne. -Tämä on merietana.
Merietana. -Meillä on 30 merietanalajiketta.
Tietenkin.
Eikö olekin kaunis. Tuo kiemura. -Aivan.
Anna palaa, Phil. -Tämä on haaste.
Ei minulle, olen ammattilainen. -Niin olet.
Täydellistä.
Touchdown, Phil.
Vähän majoneesia, niin se on hyvää.
Kaikki yhdessä. -Kippis.
Kippis.
Ensimmäinen kerta, kun kippistän etanalla.
Kyllä.
Tämä on merikorva. Kutsumme sitä locoksi.
"Hulluksi." Niin.
Ihmiset tulevat hulluiksi. Kun on locojen kausi,
kaikki ovat locoja.
Tehdäänkö se? -Kyllä.
Dipataanko sitä? -Tai kokeile ensin limen kera.
Limeä. -Se on todella pehmeää.
Loistavaa. -Ja se on mahtavaa.
Mieletöntä. -Ihan hullua.
Se on locoa.
Loco! -Loco!
Niin.
Kun saamme merikorvaa Yhdysvalloissa,
sen koostumus on kuminauhamaista.
Onko hankkimamme merikorva huonosti valmistettua?
Vai johtuuko se merikorvalajista? -Eri valmistusmenetelmä.
Jos se on valmistettu väärin, sitä ei voi syödä.
Eikö sitä voi pelastaa? -Ei.
Sitä ei voi palauttaa ennalleen.
Kokilla on se valta.
Kokilla on valta antaa ihmiselle elämänsä paras hetki.
Tai ehkä pahin. -Niin.
Ehkä pahimmat pari päivää. -Täsmälleen.
Enemmän kuin yksi. -Myös niin.
Hei. -Hei.
Mitä siinä on?
Tämä on piurea.
Onko tämä viholliseni? -On.
Tämä alkaa tuntua simputukselta.
Yritän olla ystäväsi. Keskity.
Valmistaudu näin. -Selvä.
Kutsumme sitä mariscaliksi. Se on ceviche.
Sitruuna- ja simpukkamehua, oliiviöljyä, sipulia.
Se muuttaa mielesi. -Ei pelkoa, Phil.
Tunnen olevani kuntoutuksessa.
Räjähdys.
Sitruunaa, valkosipulia, sipulia. -Se on salaatti.
Piure on voimakasta. Siihen pitää panna voimakkaita juttuja.
Isku naamaan.
Haluan lyödä jotakuta.
Missä Richard on?
Tosi paljon erilaisia mereneläviä.
Jotkut maailman parhaita, joitain ole ennen nähnyt.
Mutta jos pitää merisiileistä…
Katsokaa sen kokoa!
Ihmiset!
Ei ainoastaan hyviä, myös isoja.
Tervetuloa Chileen. -Kyllä!
Tämä on kaunista. -Suurin näkemäni. Oikeasti.
Ja maku ja tekstuuri…
Tämä on hullua ylellisyyttä.
Taivas.
Hei, Google. Soita Pam Adlonille.
Se on Phil-setä!
Mazel tov. Hei.
Phil-setä! -Hei, kultaseni. Mitä kuuluu?
Hyvää, entä sinä? -Näytät tosi hyvältä.
Keitä siellä on?
Katsokaa, Phil-setä!
Hei! -Lizzy ja Jack.
Ja tässä on Luke, Rockyn poikaystävä. -Tervetuloa perheeseen.
Ja tässä on Kathy. -Hei, Kathy.
Ja arvaa, mitä hän toi?
Saimme tämän.
Kyllä, kaikki pitävät siitä. Hyvää mainosta heille.
Onko tämä live-lähetys?
On. Olet mukana. Olet kaikkialla maailmassa Netflixissä.
Voi luoja. Kaverit, olen televisiossa.
Phil Rosenthalin kanssa.
Kiva nähdä sinua. -Kiva nähdä sinua.
Olen ylpeä sinusta. Päätit juuri lempiohjelmani Better Thingsin kuvaukset.
Kiitos. No, Somebody Feed Phil on minun lempisarjani.
Katsokaa, miten tämä tehdään. Näin showbisnes toimii.
Lopetimme kuvaukset noin kuukausi sitten Isossa-Britanniassa.
Teemme nyt jälkituotantoa, ja meillä on herkullista sisältöä.
Samoin. Mikä hyvä aasinsilta.
Oletko maistanut chileläistä empanadaa?
Voi luoja.
Kinkkua ja juustoa. -Voi luoja.
Anna purilainen.
Empanadas Paola, tässä on Los Angelesin Apple Pan.
Hickoryburger juustolla!
Phil, puraise sitä aistillisesti.
Tee se seksikkäästi. -Oletko valmis?
Tarpeeksi seksikästä? -Soita Monicalle.
Sano, että ymmärrän.
Miten tämä tapahtui?
Miten?
Olemme tulleet osioon, jossa pyydämme nerokkaita ja hauskoja ihmisiä -
kertomaan vitsin Maxille.
Voi veljet.
Olen huono kertomaan vitsejä. -Et ole.
Anna anteeksi, koska pilaan sen.
Hieno pohjustus. -No niin.
Selvä. -Pohjustus on tärkein, Phil.
Tiedät sen.
Vanha herra Rosenthal makaa kuolinvuoteellaan.
Hän on juuri siirtymässä rajan tuolle puolen,
kun hän yhtäkkiä haistaa jotain.
Hän kääntyy katsomaan huoneensa ovelle, ja hänen pojanpoikansa kävelee ohi.
Hän sanoo. "Tatala, tule tänne."
"Mikä tuo herkullinen tuoksu on? Onko se äitisi rintapaisti?
En edes tiedä… Hae lautasellinen. Minulla ei ole enää kauan jäljellä."
Hänen pojanpoikansa juoksee alakertaan.
Pian hän juoksee takaisin yläkertaan tyhjin käsin. Ei lautasta.
Hänen isoisänsä sanoo: "Tatala,
missä lautaseni on? Missä paistini on?"
Hänen pojanpoikansa sanoo: "Äiti sanoo, että se on hautajaisia varten."
Kyllä! Erinomainen vitsi.
Erinomainen vitsi.
Tämä on toinen suosikkini. -Tee se.
Tarjoilija tulee juutalaisten äitien pöytään ja sanoo:
"Kysyn vain, että onko mikään hyvin?"
Paska.
Hemmetti!
En osaa kertoa vitsejä! -Olit kuitenkin hyvä.
Ei minun juttuni. -Kuvittelet vain.
Kynäilisin mieluummin kanssasi. -"Kynäilisin." Tämä on perhettä.
Opin sen sinulta. -Tiedän.
Pam, suutele kaikkia tyttäriäsi ja heidän ystäviään puolestani.
Teen sen. -Suutele itseäsi ja äitiäsi.
Rakastan sinua, nähdään pian! Heippa!
Olet rakas, Pam.
Kiitos. -Olette rakkaita.
Sammuttakaa se. Minä en osaa. -Selvä.
Heiluta vain ikuisesti.
Heippa! -Heippa.
Haluan, että näette vielä yhden asian, mutta vain jos pidätte upeista jutuista.
Ehkä Santiagossa on parasta se, missä se sijaitsee.
Andien vuoriston ympäröimänä.
Tämä on vain tunnin matkan päässä kaupungin keskustasta.
On viimeinen päivämme.
Haluamme tavata kaikki uudet ystävämme.
Hola! -Hei!
Hei, Phil.
Kuinka voit? Hei!
Saimme kutsun tähän ihanaan paikkaan. Se kuuluu järjestäjämme ystävälle Catalle.
Hei!
Haen sinulle lasin. -Kuka tämä on? Toit lapsen.
Tämä on tyttäremme Mia. Hän nukkuu…
Tiedän tunteen. Minäkin tykkään nukkua.
Miten voit? -Tosi hyvin.
Pidän hatustasi.
Tosi söpö.
Tarvitset tämän. Kippis. -Gracias. Salud.
Kiitos, että tulit Chileen.
Siunausta. Kiitos.
Olette ihania. Oli ihana olla kanssanne.
Näkymä.
En ole koskaan ollut näin upeassa ympäristössä grillaamassa.
Tänään kaikki kokit kokoontuvat,
ja he toivat toisen kokin, Paolon, kokkaamaan juhla-aterian.
Tämä on kevyt kasvisateria.
Odota vain.
Tiedän. -Paolo!
Paolo!
No niin, kaikki. -Kyllä. Kaunista.
Chileläinen ateria.
Kuvaatteko tämän? Juhla-ateria.
Hullua.
Hei. Lisää! -Lisää on.
Hei, jänis.
Sinun pitäisi tulla useammin, jotta voimme syödä taas näin.
Niinkö? -Tulee ikävä.
Nyt tiedän, miksi he pitävät minusta. He eivät syö näin joka päivä.
Niin. -Meille tulee ikävä sinua.
Lisää taas.
Hei, Lisää.
Piditkö avokadosta? -Kyllä.
Ruoka on erinomaista. Miljöö on erinomainen.
Ja ennen kaikkea ihmiset ovat erinomaisia.
Olen onnekas. Kiitos.
Olen iloinen, että sain käydä Chilessä,
varsinkin tänä tärkeänä aikana, kun Chile löytää itsensä uudelleen.
Koska innostuksen ja toivon tuntee kaikkialla, minne menee,
kaikissa, jotka tapaa. Se tekee minut iloiseksi.
Ehkä voisimme oppia jotain Chilestä.
Hyvin tehty, Chile.
Kippis. -Kippis.
Ensi kerralla minun luonani.
Selvä!
Säästä tilaa jälkiruoalle.
Mitä?
Tekstitys: Merja Pohjola