INTERNATIONELLA MARSPROGRAMMET M-7
Margo.
Ser du på?
Ja.
Ja, det gör jag.
ROSKOSMOS
Mina damer och herrar.
Varsågoda och sitt.
Härmed förklaras detta extrainsatta möte med Övervakningskommittén för Mars inlett,
med Irina Morozova å Roskosmos vägnar som ordförande
under juli månad 2003.
Alla medlemmar är närvarande och vi är beslutsmässiga.
Låt oss börja.
Jag ser fram emot att äntligen träffas personligen.
KANONBÅTEN SAN PABLO RICHARD MCKENNA
Hej och hå.
- Hej. - Hejsan.
Hej.
Läget Ilya?
Men hej, allihop.
Hur är läget?
Amiral.
Jag vet inte vad jag ska säga.
Kanske: "Vad önskas, amiral?"
"Vad önskas, amiral?"
Tack för att du frågar. Jag tar det han har.
Ska bli!
Skål, allihop!
Inga dåliga grejor.
- En till. - Ja, sir.
Beräknat efter den ökade takten
av antalet turer och bränsleraffinering i Happy Valley,
är vi säkra på att kunna genomföra infångning av asteroiden
inom åtta veckor.
Tidsgränsen är knapp, men det är genomförbart, tror vi.
Men om vi tänker vidare,
anta att uppdraget lyckas, asteroiden inträder i Mars omloppsbana,
kräver nästa steg utvecklandet av ny utrustning.
- Mm. - Ja.
Vi på Helios ser ett behov av
att designa, bygga och serva en flotta på 200 nya mikrogravitationsfordon,
som kan operera på och runt asteroiden.
Vi måste också bygga och serva två plattformar i omloppsbana
som bas för brytningsarbetet,
tillsammans med 45 nya MSAM-fordon för transporter av personal och last
mellan den utökade anläggningen i Happy Valley
och två dussin stora lastmaskiner
med kärnfusions-jondrift
för att transportera iridiumet till jorden.
- Vi... - Förlåt avbrottet,
men det här är en enorm expansion av forskning och utveckling,
bortom allt världen har sett tidigare.
Ni menar alltså att vi måste konstruera
sex nya typer av rymdfarkoster, över 400 olika fordon.
- Stämmer det? - Inte riktigt.
Det här är bara sidan 1 av listan över behövda fordon.
Vad är det totala antalet?
Vi ser ett behov av elva nya rymdfarkoster
och 2 500 olika fordon.
Det är en försiktig uppskattning.
Jag gissade snarare på 4 000 fordon.
Det blir en enorm kostnad.
Plus kapitalinvesteringarna för att bygga ut Happy Valley,
utökad personal, utbildning, underhåll.
Hon har inte ens nämnt byggandet av anläggning för mottagning och bearbetning
som vi lär behöva i låg omloppsbana
när all iridiummalm börjar anlända till jorden.
Ms Rosales,
vad är den uppskattade totalkostnaden för projektet?
För att Helios ska kunna skapa grundläggande infrastruktur för brytningen
när asteroiden har infångats,
krävs en investering av minst...
...två triljoner dollar.
Men asteroiden är värd minst 20 triljoner, troligen mer.
Så investeringen är trygg.
Menar de allvar?
Onekligen ambitiöst.
Tjugofyra flygningar bara den första månaden?
- Nästan en om dagen. - Och se på uppskattningen
för hur mycket bränsle vi måste raffinera.
Herrejävlar.
Förlåt.
Förbannade jävla skit.
Bättre, vice befälhavare.
Och tidslinjen för tillverkning av utrustning, sen.
Chefen, vi har aldrig varit i närheten av den produktionstakten.
Jag tror inte att vi klarar det.
Jag skickades hit för att bevisa
att basen var värd alla år av blod, svett och tårar
för att etablera en bas på Mars.
Bra människor dog här uppe, och jag kände några av dem.
Nu har vi chansen att visa att de inte dog förgäves.
Så om M-7 godkänner planen och skickar oss efter asteroiden,
tänker jag hämta in den.
Eller dö i försöket.
Uppfattat, chefen.
Vem berättade för dig?
Ingen.
Jag har näsa för sånt här.
Tror du att du är den första smarta kille som kom på
hur man bygger ett hembränneri av metallskrot och reservdelar?
Jag har druckit hembränt på hangarfartyg, kryssare, fältsjukhus,
i isoleringskammare, celler, kyrkor, månbaser och rymdstationer.
Om det finns en hembränningsapparat så nosar Ed Baldwin upp den.
Okej.
Men jag ska säga en sak.
Du behöver byta filter i kondenseringslinjen.
Det är därför du får en eftersmak som smakar råttskit.
Det är ett typiskt tecken.
Råttskit?
Ja.
Jag pratade med fackombudet nere i Houston.
Han sa att vi har utmärkt förhandlingsläge just nu.
Jag vet inte, en fackförening?
Minns ni när gruvarbetarna försökte bilda fackförening i Jamestown?
Nej, det här är nåt annat.
De kan inte bara ge oss sparken.
Och flyga in några strejkbrytare om två dagar?
De kan inte.
Det tar tre månader att få hit ersättare. Minst.
Vid det laget är Guldlock långt borta.
Om vi inte förenar oss
kommer de att fortsätta köra över oss hela tiden.
Jag lovar, vi kommer att få jobba dubbla skift, tredubbel övertid,
äta lunch medan vi jobbar, inga vilodagar, ett recept för katastrof.
Tjäna bonusar, dubbla bonusar,
- kanske dubbla hemliga bonusar... - Va?
- ...som tröst. - Ja.
Folk blir trötta. De tappar fokus. De begår misstag.
- Och det är då folk blir skadade. - Just det.
Man måste ta risker för att tjäna multum.
Vad ska du göra med alla pengarna om du är död?
Då dör jag med en rik mans leende på läpparna.
Hon verkar mycket självsäker.
Hon har goda skäl.
Hon vet att Helios aldrig har varit så oundgängliga för oss och USA
som de är nu.
Oss? Roligt att du säger så, Margo.
- Jag... - Få se vad de går för.
Administratör Hobson, ms Rosales.
Å Roskosmos och Sovjetunionens vägnar,
välkomna till Leningrad.
- Tack. - Roligt att vara här.
Mitt hotell är magnifikt.
Hur är ert boende, ms Rosales?
Det vore mer bekvämt om badrum ingick.
Med tanke på konferensens storlek
tvingades vi ge några gäster mindre perfekt boende.
För framgång.
Det är nog knappast möjligt,
såvida vi inte hittar en triljon under nåns madrass.
Problemet är inte pengarna.
- Inte? - Nej.
Enbart våra två länder kan lägga upp de medlen.
Men det tänker vi inte göra.
Just det,
för det ligger på alla medlemmar i M-7 att bekosta operationen.
Alla måste skjuta till medel om de vill dra nytta av det hela.
Och tro mig,
det finns pengar här i rummet för att täcka kostnaderna.
Så vad är problemet?
Problemet är lönsamhet på investeringen.
Avkastning.
Det avgörande i affärer.
- På alla språk. - Jag förstår.
Och allas investeringar ger rejäl avkastning.
Kostnaden är högst 10 procent av den potentiella intäkten på 20 triljoner.
En stor avkastning.
Men det dröjer 30 år.
Minst 30 år.
Mitt folk lutar mer åt 40 år
innan något av våra länder ser någon vinst på investeringen.
Jag sa att 35 år är mer realistiskt.
Jag kan inte bara trolla fram en helt ny flotta av rymdfarkoster
och tillhörande infrastruktur ur tomma luften.
Och efter byggandet måste vi skicka systemen
till en planet som ligger minst 30 dagars färd bort.
Och sen måste vi faktiskt bryta mineralen
och, ja, föra den ända hem till jorden.
Det tar tid.
Tyvärr talar du för vår inställning.
Hur då?
Att lägga ner hela operationen.
- Va? Nej! - Nej. Nej.
Det här är bokstavligen livets chans.
Vi får inte missa den.
Moskva går aldrig med på att vänta i fyra årtionden
innan de ser verklig nytta av den här investeringen.
Hela poängen med projektet är ju att det inte bara är för oss idag.
Det är för framtiden.
Nej, Washington lär inte heller säga ja.
Fyrtio år är en livstid inom politiken.
Tänk bara, för 40 år sen var Jack Kennedy president,
Vietnamkriget var på nyheterna varje kväll
och Elvis var mager.
Miljoner människor, generationer som inte har fötts än,
kommer att påverkas av detta.
Vi har en unik chans att göra nåt bra för hela jorden.
Tyvärr ska inte Guldlock till jorden.
Den ska till Mars.
Och de enda som blir rika på den är ni på Helios.
Ni får pengar för investeringen nu,
och vi måste vänta länge på att se nyttan.
- Nej, det duger inte. - Vänta ett ögonblick.
Tänk om Guldlock inte kommer till Mars?
Ett helt nytt scenario.
Vad pratar ni om?
- Det är därför vi är här. - Vänta.
Han kan ha en poäng.
Förklara vad ni menar.
För asteroiden till jorden, inte till Mars.
Bryt den i vår omloppsbana. Här.
Med den existerande helium-3-infrastrukturen från månen
kan vi börja bryta mineralen direkt.
Och att inte behöva skicka tusentals fordon till Mars
är en stor tidsvinst.
Och desto snabbare avkastning på investeringen.
För alla.
Vilket öppnar dörren för andra företag att tjäna pengar på den.
Inte bara Helios.
Möjligheterna för den globala ekonomin är oändliga.
Och istället för att behöva vänta på vinsterna till 2040,
kan vi vänta oss dem... När?
Fem år.
Jag tänkte precis säga det.
Kära meddelegater,
jag tror att vi just har ändrat spelets regler.
Nu måste vi bara räkna ut hur vi ska föra det i hamn.
Du förstår, om ångtrycket ovanför kondensatorn är för högt
kommer ånga att fylla hela röret där nere.
Okej. Jag ska göra nödvändiga justeringar.
Gör det.
Och du dricker gratis här.
Det har du rätt i.
Tror du att såna här råd är gratis?
Fyll på, bara.
- En till? - Fyll på, bara!
Du dricker som en ryss.
Jag tar det som en komplimang. Det var nog menat så.
Ingen dålig rörelse du har här.
Medräknat din svarta börs-verksamhet från jorden
borde du dra in, vadå, fem, tiotusen i månaden?
- Amiral, snälla du. - Jag är inte tappad bakom en vagn.
Jag har sett svarta börs-varor på fraktskepp och kryssare,
- på mobila fältsjukhus... - Snälla amiral.
Låt oss inte prata om det här.
Så hur funkar det?
Har du en medhjälpare på Phoenix?
Hm?
Det är nödvändigt för att det ska gå.
Eller hur?
Hej, Faiza.
Miles. Hej.
Jag behöver lite extra utrymme på nästa utleverans med obsidian.
Vikten blir ett problem för det är en tung försändelse,
men om vi flyttar på
- de där sista... - Jag kan inte hjälpa dig mer.
Ursäkta?
Bara behörig personal får vara här.
Och du, min vän, är obehörig från och med idag.
Vad är det här?
Har nya befälhavaren skärpt kontrollen?
Nej. Det har inget med Palmer att göra.
Beklagar.
Faiza. Vart går du?
Låt oss prata om det här.
Hallå!
Det finns inget att prata om.
Petros. Hej.
- Du är inte välkommen hit mer. - Vad är det här?
Lastningshallen är numera stängd för dig och dina stenar.
Liksom alla andra delar av Ilyas verksamhet.
Vänta lite. Det är ett missförstånd.
- Jag måste prata med Ilya... - Du ska inte prata med Ilya mer.
Han kan inte utesluta mig från hela systemet.
Det är ju tack vare mig som...
Vänta, vänta!
Du ska ge fan i Ilyas affärer.
Okej.
- Är det förstått? - Ja.
Kom inte hit igen.
Helvete.
Huvudproblemet är att forsla en så stor massa till jorden,
vilket kan ta århundraden.
Kronos var en bråkdel så stor som 2003LC, och även den var ett problem.
Under 90-talet använde NASA DART
för att göra simuleringar av undvikande av asteroidnedslag.
Vi kanske kan använda samma teknik för att styra Guldlock.
På 90-talet använde NASA BART-simulationer för att undvika asteroidnedslag.
- Det kan användas nu... - DART.
- Ursäkta. Vem är Bart? - DART.
Det var det jag menade. Ursäkta, min engelska...
Vad är DART?
Double Asteroid Redirection Test.
Visst ja.
NASA testade åtta slags teknik
på 90-talet för att avleda jätteasteroider från att träffa jorden.
En av dem kan vara användbar.
NASA testade åtta slags teknik för att avleda asteroider
under DART-programmet.
Så ni stal dessa data också?
Vi stal ingenting.
Inte? Ska vi prata om designen av NERVA-motorn?
Det här för oss inte framåt.
Förlåt.
Varsågod och fortsätt.
Berätta om våra åtta tekniker och hur de kan användas idag.
NASA publicerade öppet testerna i vetenskapliga tidskrifter.
NASA jobbar inte i hemlighet som i en polisstat.
Din lojalitet är missriktad.
Du jobbar inte på NASA längre.
Din plikt är mot din nuvarande uppdragsgivare.
Jag är medveten om min situation
- och vem min plikt tillhör. - Dessutom
publicerades dessa DART-tester offentligt.
- Okej. - Låt oss... Låt oss hålla fokus.
En teknik från de testerna
visade sig hållbar vid Ranger 1-testerna.
Direkt motorinfästning för fjärrstyrd framdrivning.
Var det ett hållbart alternativ?
Sätt fast en raketmotor vid en asteroid och starta den.
Det stod inte i Ranger 1-rapporten.
Det såg vi inte i Ranger 1-rapporten.
Vi övergav det på grund av övertro på porositetsmätningarna.
Jaha. Och annan teknik för omdirigering?
En alternativ teknik var, om jag minns rätt, jonstrålstyrning.
Kanske jonstrålstyrning?
Otillräcklig energi för att driva en så stor stråle.
- Kinetisk kraft. - Kinetisk kraft?
För kort om tid att bygga nåt så stort,
och för svårt att fånga en annan asteroid att slunga mot den.
- Kärnvapen. - Nej.
Vad?
Jag kom ihåg alternativet med kärnvapen, men nej.
Vill ni kärnvapenbomba en asteroid?
Alltså, om dinosaurierna hade haft kärnvapen, kanske de hade levat kvar.
Men vi försöker styra Guldlock, inte spränga den i miljoner bitar.
De andra alternativen var fokuserad solenergi,
massdrift, gravitationsdragning, laseravlägsnande...
- Jag känner till dem. - Sant.
För lite drivkraft, inte stort nog, för långsamt, existerar inte.
Det finns en lösning. Det vet jag.
Vi måste bara bearbeta problemet.
Ja. Vi måste bearbeta problemet.
Okej.
Var vill ni börja?
Börja med att granska
jonstrålparametrarnas syftning för ledning av asteroiden.
För om vi kan fokusera divergensvinklarna,
kanske vi kan generera tillräckligt med skjutkraft.
Om vi kombinerar det med multipla kinetiska träffar.
Jag behöver en paus.
Mat?
Jag är jättehungrig.
Nej.
Det finns en utmärkt restaurang här borta.
Ni kommer att gilla den.
Utmärkt.
Vänta. Skulle vi inte jobba med problemet?
Gärna det, amiral Baldwin.
Fan också.
Vänta lite.
- Vad är det? - Hej.
Väckte jag dig?
Vadå, är det nåt problem?
Nej, bara... Det är mitt på eftermiddagen.
Jaha, jag är väl en lat jävel.
Var det allt?
Nej. Jag måste publicera
ett preliminärt arbetsschema för avdelningscheferna,
och behöver ditt godkännande för de här baslönerna och bonusarna.
Byråkrati är ditt jobb nu, Palmer.
Du är fortfarande förste projektchef.
- Danielle gav mig sparken. - Nej.
Bara som vice befälhavare,
så du ingår inte längre i befälskedjan.
Men du är fortfarande formellt anställd av Helios,
så du är fortfarande förste projektchef för Happy Valley.
Jaha. Du har väl rätt.
Tack för upplysningen.
- Hej då. - Därför måste du
godkänna de här baslönerna och bonusarna.
Men för fan.
Alltså, de kommer från Helios ledning,
men du måste godkänna det
innan jag kan publicera det integrerade schemat.
En signatur, bara.
- Kommer det från ledningen? - Just det.
Du behöver bara skriva under det första pappret. Där.
Som projektledare ska jag...
- ...granska det här. - Nej...
Kom igen, Ed, jävlas inte nu.
Fan också.
Vi kan lösa det.
Det är bara en teknisk fråga.
Det går att lösa.
Tiden är för kort.
Snart är asteroiden utom räckhåll för alltid.
Vi måste agera snabbt,
för det vi gör nu fungerar inte.
Vad föreslår du?
Jag föreslår
att Aleida och jag jobbar på det tillsammans.
Nej. Absolut inte.
Om vi gör det, tror jag att vi hittar en lösning.
Hon tror att du är död.
Hon blir upprörd. Hon blir arg.
Varför skulle hon gå med på att jobba med dig?
För jag känner henne.
Hon är född till tekniker.
Och när hon tar sig an ett problem, ger hon sig inte.
Liksom jag. Det ligger i vår natur.
Hon kan bli arg på mig. Hon kan hata mig,
men hon ger sig inte förrän hon hittar en lösning.
Jag lovar att hon travar fram och tillbaka i sitt hotellrum just nu
och försöker knäcka problemet, som jag.
Hon lär hålla på både dag och natt. Liksom jag.
Om vi jobbar ihop kan vi klara det.
Vi måste anta att hon berättar för USA:s regering att du lever,
och så vill Moskva tillkännage ditt avhopp innan de vet.
Men inser du att du kommer att avslöja dig för hela världen?
De kommer att kalla dig spion, landsförrädare.
Jag har tänkt på det.
Är du redo att bli USA:s mest hatade kvinna?
Jag ser inte fram emot det,
men jag är beredd att ta risken.
Varför?
För det är enda sättet att lösa problemet.
Varför, Margo?
Jag vill inte gömma mig.
Jag vill inte gömma mig mer.
Jag vill vara delaktig i det här.
Du är delaktig i det.
Sitta i ett rum och prata med dig via hörsnäcka?
Mina händer är bundna.
Jag borde ha befälet över Star Citys operation för att infånga Guldlock.
Nu hör vi sanningen.
Du vill ha makt igen.
Det är som en drog, eller hur?
Min...
Min drog är jobbet, det här jobbet.
Det kommer inte att göra nån skillnad för dem.
För dem förblir du en landsförrädare,
och ingen kommer att lita på dig, vare sig här eller där.
Jag struntar i vad folk tycker.
Jag vet vad jag gjorde förut, och varför.
Och jag vet varför jag gör det här nu.
Det är det enda viktiga.
Hallå?
- Vad håller du på med? - Förlåt. Jag menade inte att...
Aleida.
Jag vet att det är en chock.
Men jag kan förklara.
Du är vid liv?
Ja. Om du bara...
Jag kan inte fatta det.
Herregud.
Det här är inte acceptabelt.
Jag hade inget att säga till om.
Påverkar detta min önskan?
Tja, jag vill ogärna säga det,
men Ilya har inte varit helt uppriktig mot dig.
Han hade aldrig nån tanke på att ta upp din fru hit.
Det var överenskommelsen.
Han höll dig på halster för att lura dig på pengar.
Det här är inte acceptabelt.
Du har rätt.
Det gör mig illamående.
Lee, jag står vid mitt ord. Jag skulle vilja hjälpa dig.
Jag kan nog få upp henne hit, men Ilya har spolat mig.
Jag ska sköta det.
Så när jag fick veta att Sergei med familj hade flytt till Västtyskland
och att de var i trygghet...
...var det dags att sticka.
Jag gick ner och promenerade runt kontrollrummet en sista gång.
Jag tog liksom farväl.
Du stod vid flygkonsolen.
Så gick jag tillbaka till mitt kontor.
Och en liten stund senare
gick jag till lastkajen för kafeterian i bakre delen av byggnaden
och mötte min kontakt.
Han satte mig i en bil och vi åkte till Sugar Land Airfield utanför Houston,
där de hade ett jetplan klart.
Vi flög till Mexiko, bytte plan, gjorde en rad stopp,
jag minns inte alla.
Slutligen hamnade jag här.
Du hoppade av till Sovjetunionen?
Jag hade inget val.
Du kunde ha sagt sanningen,
erkänt vad du gjort, och tagit konsekvenserna.
Men funderade på det.
Men fängelse?
Leavenworth?
Resten av livet?
Bara för att jag försökte göra det rätta?
Det rätta?
Efter all denna tid tycker du fortfarande att det var rätt?
Jag gav dem inget som kunde skada landets säkerhet.
Jag var mycket försiktig.
- Sergei och jag... - Du gav dem designen till vår Marsmotor.
- Jag såg inget annat val. - Sluta säga så.
Visst hade du ett val.
Du hade val hela tiden, men du tog dem inte.
Du var inte där.
Jag var visst där.
Jag var i byggnaden den dagen du hoppade av till Ryssland.
Ja. Jag vet.
Det tror jag inte.
För när du mötte din kontakt nere i kafeterian
och klev ombord på din privatjet, var jag i tjänst.
Jag skötte mitt jobb.
Och jag var inte ensam.
Det var många där. Alla ville vara där.
Ena stunden
tittade jag på den stora grafen över bränslekonsumtion,
och nästa stund...
...låg på på golvet, det ringde i öronen och rummet var fyllt av rök.
Fem personer i rymdkontrollen dödades genast.
Fjorton till dog av sina skador den dagen.
Ytterligare 12 de följande veckorna.
164 i resten av byggnaden.
195 totalt.
- Sharon Atkins, Bob Kipling, Molly Cobb... - Jag känner namnen.
Bill Strausser? Nej. Han dödades inte.
Han hade tur.
De fick gräva genom tre ton armeringsjärn och cement för att hitta honom.
Men Snobben hade tur.
Han fick bara en fraktur på bäckenet och ryggraden avskuren.
Jag letade efter dig.
Så snart jag kunde resa mig.
Jag gick genom byggnaden till ditt kontor,
öppnade dörrarna och...
...hela rummet var borta.
En stund tänkte jag:
"Jag är bland molnen. Det här är himlen, jag måste vara död."
Men det var ytterväggen som var borta.
Hela sidan av byggnaden.
Jag vet inte hur länge jag stod där och tänkte på himlen.
Och jag hoppades... Jag hoppades och bad...
...att du också var i himlen.
Nån... En polis eller brandman, jag vet ännu inte vem...
Nån kom och tog mig ut därifrån.
När jag passerade yttre kontoret...
...såg jag dem lyfta upp Emmas kropp.
Hon dog.
Precis där.
Vid sitt skrivbord.
På sin post.
För vad det är värt...
...önskar jag att jag varit där.
Vid mitt skrivbord.
På min post.
Vad vill du, Margo?
Tror du verkligen att jag tänker jobba med dig på den här asteroiden?
Du vet hur viktig den här asteroiden är för oss alla.
Den kommer att förändra världen.
Jag gör det inte.
Aleida...
...om du går härifrån och åker hem
kommer du att plågas av vetskapen att det fanns en lösning,
men att den var bortom räckhåll.
Det kommer att tära hårt på dig,
och när du äntligen når lösningen...
...för det kommer du att göra, det vet jag...
...är tidsfönstret borta och det är för sent,
- och du kommer att ångra... - Bete dig inte som om du känner mig!
Du känner mig inte längre.
Jag är välbekant med ånger.
Tro mig, mycket välbekant.
Sömnlösa nätter där man går igenom saker man gjort,
som man inte kan ändra.
Jag vet att vi kan klara det här.
Vi kan lösa det här problemet.
Och vi kan förändra mänsklighetens historia...
...här och nu, i detta rum.
Hata mig om du vill,
men lös problemet med mig.
Jonfösning kommer inte att funka.
Asteroiden skulle studsa bort från atmosfären.
Vad har hänt honom?
Bruten arm, knäckt revben, kollapsad lunga.
Herregud.
Såna olyckor blir resultatet
när man jobbar för långa skift.
Olycka?
Det här var ingen olycka, doktorn.
Tekniskt fel på den hydrauliska hissen, säger Petros.
Milosh.
Vad är det här?
Du skickade nån att ta stryptag på mig. Det är vad det är.
Du gick bakom ryggen på mig.
Du ljög för mig,
riskerade hela min operation.
Jag känner dig inte längre.
Jag har inte förändrats, Ilya.
Titta omkring dig.
Hela stället kommer att bada i pengar.
Alla kan bli rika. Jag kan inte kasta bort den chansen.
Men jag vill ändå att du är med i det.
"Med i det."
Det var jag som tog dit hit!
- Sänk rösten. - Jag...
Jag vet hur mycket du gillar den här baren.
Jag vet vad den betyder för dig.
Så du är alltid välkommen.
Du hjälpte mig när jag behövde det mest.
Det glömmer jag inte. Nånsin.
Okej, men det var också 39 procents ökning
av olyckshändelser under samma tid.
Tänk på Roger i förra veckan.
Eller Petros tidigare idag.
Jag vet inte vad ni tycker, men för mig är skärsår, brutna ben
och andra gradens brännskador småsaker.
Jobbet har risker.
Ja, vad tror du kommer att hända
när de utökar skiften och fördubblar arbetstempot?
Nå? Det är riskabelt nu, ja, och det visste vi när vi började.
Vi är tuffa. Men det här med Guldlock kan vara livsfarligt.
Jag lovar, folk kommer att fortsätta bli skadade, kanske dödade.
Du kommer bara att reta upp företaget.
- Och då är vi körda. - Åh, ni är redan körda.
Det här är ett privat möte.
Förlåt att jag stör, men det är några saker ni bör veta
om löneutbetalningarna ni räknar med.
Vad pratar han om?
Han vill bara röra om i grytan för att han blev avsatt.
Nåja, det är sant.
Jag har varit en som rör om i grytan så länge jag minns, men, öh,
den här är skakad, inte omrörd.
Glöm det.
Poängen är att Helios tänker ändra uträkningen av bonusar.
- Va? - Det kan de inte. Jag har kontrakt.
- Kan de det? Hur då? - Vänta lite.
De gör om poängberäkningen.
Förut krävdes det 500 poäng för att få bonus, eller hur?
- Just det. - Nu kommer det att krävas 5 000.
Bonusarna själva har ändrats.
Första nivåns bonus har varit 20 000 dollar.
Nu är den 5 000.
Allt står där.
Fan, Sam hade rätt.
De har ändrat allt.
Så kan de inte göra.
De har just gjort det. Nya schemat tillkännages
i nästa integrerade planeringsdokument för driften.
- Hur kan de göra så? - De kan inte, jag har undertecknat...
- De kan inte göra så ostraffat. - Visst kan de det.
Vet du varför? För våra kontrakt kan ändras ensidigt av företaget.
Det är ju det jag har sagt. Läs innantill.
Det står i de 50 sidor finstilt som ingår i alla våra kontrakt.
Hon har rätt.
De kan ändra anställningsvillkoren när de behagar.
Min kusin är advokat. Vi kan stämma dem!
Det kan ni inte alls.
Konflikter går till förlikning, och företaget väljer förlikningsman.
Kontentan är att
ni alla är körda.
Och ännu mer nu när M-7 har tillkännagett
att de ska skicka asteroiden till jorden, inte till Mars.
Vi får bara några månaders usel bonus i stället för flera års högre.
Det stämmer.
- Vad kan vi göra? - Jag tycker...
...att ni ska lyssna på Massey.
Organisera er.
Bilda fackförening.
Gör klart för de där skitarna nere på jorden
att om de vill ha sin dyrbara asteroid,
måste de betala dem som gör skitgörat rimlig lön.
Och om inte det funkar?
Då stoppar vi driften här!
- Ja. - Okej.
Ja.
Strejk!
Strejk! Strejk!
Hela världen är fortfarande chockad
efter att Margo Madison, som troddes dödad i bombningen 1995
i vad som då hette Johnson Space Center,
avslöjades vara vid liv i Sovjetunionen.
MARGO MADISON TALAR VID M-7-KONFERENSEN
Vid en presskonferens i Leningrad läste hon upp ett uttalande
inför världspressen som samlats för att bevaka M-7-konferensen.
Jag tog beslutet att hoppa av
till Sovjetunionen 1995
efter många års otillfredsställelse
och besvikelse både över NASA och USA:s regering.
Det rymdprogram jag hade börjat jobba med 1966 hade förändrats genom åren
till att sätta profit över människoliv,
och var mer ägnat åt att sprida propaganda runtom i världen än
att förbättra människors levnadsvillkor och främja mänsklighetens upphöjdhet.
Madison kommer nu att leda det sovjetiska teamet
vars uppdrag är att infånga asteroiden Guldlock.
Hon jobbar tydligen bakom kulisserna under M-7-konferensen
på det genombrott som ska föra asteroiden till jorden.
Det har varit en ära för mig
att i någon ringa mån ha hjälpt till
som rådgivare åt de lysande forskarna och teknikerna i Star City.
Och jag ser fram emot att hjälpa dem framledes,
när vi nu jobbar för att infånga denna ovärderliga re...
Undertexter: Bengt-Ove Andersson