Okej, Wubbo.
Nu ska vi se.
-Följ ljuset med ögonen. -Det går bra.
Jag tog skydd i lavaskrevan nära baslägret.
Okej, Wubbo. Nu ska vi se.
Muller, ta hand om Molly är du snäll.
Jag försökte nå Wubbo via kom-radion,
utan resultat.
Sen kom solstormen.
Molly, hur är det?
Fortsätt.
Bra.
Gör mig en tjänst. Ta lite...
Molly, hur är det?
Jag har aldrig sett nåt liknande.
Det var som om... regoliten kokade.
Okej, Wubbo. Nu ska vi se vad vi kan göra.
Såja.
Jag visste att Wubbo var i fara,
men jag kunde inte hämta honom förrän solstormen dragit förbi.
Så jag väntade.
Jag väntade i två timmar och 45 minuter.
Du tog rätt beslut, Molly.
Kommer han att klara sig?
Det finns inga test
som kan visa hur mycket strålning hans kropp utsattes för.
Men dosimetern visade 200 rem.
Vad innebär det?
Det är mer än maxdosen en människa får under en livstid.
Han får nästan säkert cancer inom några år.
Jag reser tillbaka redan i morgon för att få hem honom till Houston.
Uppfattat.
Och du följer också med.
Va? Så fasen heller.
Min bricka var grön. Jag har två månader kvar här uppe.
Lavaskrevan gav ett visst skydd, men det var inte idealiskt.
Den tillåtna mängden strålning för sex månader är 20 rem.
Din dosimeter visar 90.
Jag är ju nästan klar med kartläggningen av södra randen vid Stafford.
Jag vet att det finns litium där.
Beklagar. Mitt beslut står fast. Vi åker kl 0900.
Det är lätt för dig att säga.
Du vill gärna komma härifrån och börja ditt behagliga nya kontorsjobb.
Inget av det här är enkelt, Molly.
När du återhämtat dig får du återvända. Inom sex månader, högst ett år.
Och Wubbo?
Han kommer aldrig tillbaka.
Reagan-administrationen försvarar sitt beslut att gå till DEFCON 3
under gårdagens solstorm.
Eskaleringen ledde till grupperingen av 4:e bombskvadronen nära Sovjets luftrum.
Sovjets premiärminister Andropov kritiserade handlingen som provokativ
i ett tal i duman tidigare idag.
Administrationen hävdar att det bara var en försiktighetsåtgärd.
Men alltfler här i USA ifrågasätter den motiveringen.
SENATOR GARY HART (D) PRESIDENTKANDIDAT
Om det är sant, varför skickade de upp presidenten i Air Force One?
En soleruption förde oss till randen av ett krig,
på grund av den här administrationens krigiska politik.
Hur är det med kraftförsörjningen?
Solenergi står för det mesta
medan vi startar upp kärnreaktorn igen.
Och de livsuppehållande systemen? Ni är många där uppe.
Det är ingen fara med dem, men isbrytningen har påverkats.
Och utvecklingsoperationerna för Mars-programmet
måste uppskjutas. Igen.
Det är inte allt. Under nedstängningen skadades bränslestavarna.
Den här reaktorn fungerar i några månader till,
på sin höjd.
Okej. Vi får skicka upp mer plutonium.
Det blir nätt med tiden,
men Sea Dragon bör kunna få dit det i tid med nästa resa.
Absolut säkrare med en obemannad färd.
Jag säger till Guam att implementera riktlinjerna för kärntransporter.
Det måste först godkännas av Pentagon.
Det tar flera veckor. Vi hinner inte få med det.
Jamestown får inte bli utan elkraft på grund av byråkrati.
Det vill inte jag heller, Margo, men såna är reglerna.
Vi har gått ner till DEFCON 5, men vi måste ändå förbli vaksamma.
God morgon. Jag har goda nyheter.
Det vore verkligen välkommet.
Efter det här fiaskot med solstormen
anser presidenten det klokt att minska spänningarna gentemot Sovjet
och visa USA att han är en fredens man.
Att sätta missiler påPathfinder är inte det bästa sättet för det.
Jag vet. Det är stoppat. För ögonblicket.
Men jag vill att du sätter ihop ett förslag till ett nytt uppdrag.
En amerikansk astronaut och en rysk kosmonaut
förenas för att demonstrera vårt gemensamma mål,
med ett handslag i rymden.
Ursäkta.
Ett handslag?
Farkosterna dockar, de öppnar luckan och skakar hand i direktsänd tv,
och saken är biff.
Ed, jag behöver förslag på besättning,
folk som symboliserar vad vårt land står för.
Styrka, frihet... kanske ett ungt ansikte för MTV-generationen.
Jag ska kolla om Madonna är ledig.
Aldrig att jag låter vår rymdfarkost docka med en rysk dito.
De får tillgång till vår topphemliga teknik. Vi kan inte...
Lugn, Margo. Det kommer inte att gå därhän.
Vi sträcker ut handen i fred,
och när ryssarna argt avvisar den, framstår vi som de fredliga,
och de framstår som de aggressiva.
Det är vinn-vinn.
Tom, du kanske inte har märkt det,
men vi har mycket att stå i just nu.
Så att planera en PR-grej som aldrig blir av
är inte högprioriterat för mig.
Du löser det säkert.
Det är ditt jobb.
Du ser väl fram emot att komma ner hit och delta i det roliga, Ellen?
Ja, verkligen.
Klart slut.
Hur ligger vi till?
Månlandaren är klar att lyfta.
Då är det väl dags.
Det här var väl din sista gång här uppe?
Kommer du att sakna det?
Fyra tjänstgöringsperioder, 723 dagar. Jag...
Det räcker för mig.
Och jag kan nog göra mer nytta för programmet där nere.
Kanske börja med att fixa en fungerande diskmaskin?
Begär inte det omöjliga, Al.
Nej visst.
-Jaha, ska vi... -Ja.
Jag avlöser dig härmed som befälhavare på Jamestown.
Jag är härmed avlöst.
Lycka till där nere.
Tack.
Foster. Tack.
Var rädd om dig.
Price. Fortsätt i samma fina stil.
Fassi. Tack.
-Geller. -Tack.
Bra. Var inte för snäll mot honom.
-Jonway. -Tack.
Och... jag glömde nästan det viktigaste.
Vad går de här till?
Spritskåpet.
Ställer in tröghetsnavigering.
Ja.
Kolla differenser, nivå och genomsnitt.
Jag igångsätter manövern. Punkt 27. Utfört.
Cobb, dags att spänna fast sig.
Okej.
-Motorläge 202. -202.
Kom igen, era jäkla små utomjordingar. Ja.
ASTEROIDER
Lika bra att ge upp. Du lär aldrig lyckas.
Snack. Jag är nästan där.
Du fuskar.
Inte alls. Det kallas att jaga.
-Jimmy visade mig. -Jag är stolt över dig, Gordo.
Ja.
Jag lyckades nästan.
-Nästan. -En dag.
En dag lyckas du, kompis.
Fan.
HÖGSTA RESULTAT 1 ED - 2 GOR
Tack.
Kommer hon, tror du?
Vi får se.
"Men när han kom fram till trädet, fann han ingenting annat än blad.
Var det då inte fikonens tid?"
Jag kände honom inte så väl.
Han hade sina personliga demoner.
En del blir aldrig fria från dem, du vet.
De finns liksom alltid kvar.
Stackars Dani. Vad hon måste gå igenom.
Det kommer att ta tid, men hon tar sig igenom det.
Ja. Men att se henne vid begravningen...
Hej.
-Där har vi henne. -Hej, Bob.
-Hej, Bob.
Förlåt att jag är sen. Trafikstockning på I-45.
Vad tusan är det där?
-Krukväxter i en bar. Galenskap. -Jag försökte säga åt henne.
-Vad sa hon, då? -Att det fräschar upp stället.
Det var bra som det var förut.
Lägg av, det var en sylta.
Visst, det var lite primitivt, men det var vårt.
-Stället hade karaktär. -Det hade ohyra.
Ohyra har karaktär.
-Jag saknar biljardbordet. -Du spelade aldrig biljard.
Jag älskade det och de gamla stolarna.
Jag älskade de gamla stolarna. De var aningen vingliga.
Ja, du vinglade ur stolarna många gånger.
Hur är det med dig?
Jag klarar mig.
-Men jag saknar honom. -Ja.
Jag tar en dag i taget. Du vet?
En dag i taget.
De här gångna nio åren... har varit så jobbiga.
Och att se Clayton ha det så svårt,
och lida så.
Jag bara...
Hur är det?
Bra.
Jag bara... Jag försöker hitta tillbaka till mitt gamla jag.
Uppriktigt.
Och det är därför jag...
Vadå?
Jag vill åka tillbaka.
-Vart då? -Jamestown.
Det är nio år sen jag...
...sen nån av oss var där uppe, och...
...det är dags.
Jag vill se hur den har förändrats.
Vad det har blivit av basen.
Du vet vad det har blivit av den. Du hjälpte ju till att designa den.
Det är inte samma sak.
Jag vill se den. Med mina egna ögon.
Jag vill ta på rymddräkten på morgonen.
Kliva ut i månstoftet.
Se solen gå upp över Shackleton igen.
Saknar inte ni det?
Kom igen, Ed.
Menar du att du aldrig funderar på att återvända?
Vi var ju där innan det ens fanns en riktig månbas.
Vill ni inte se vad vi påbörjade?
-Inte direkt. -Nej.
Men det vill jag.
Missförstå mig inte, jag...
Jag älskar att sitta med er i den här tidigare sunkiga baren nu och då
och prata och skoja,
men jag är trött på att prata om den gamla goda tiden då vi var astronauter.
Det är vi fortfarande.
Nej, det är vi inte.
Det krävs mer för att vara astronaut än att fara upp i rymden, Dani.
Hör på...
Jag ångrar inte en minut av timmarna jag tillbringat med Clayton de sista åren.
Men jag vägrar tillbringa resten av livet med att sitta och säga:
"Minns ni det här? Minns ni det där?"
Okej, då.
Jag ordnar formaliteterna imorgon.
Allvarligt?
Tack, Ed.
-För Dani. -För Dani.
Upp med visiret. Sådär ja.
Bra. Kan du lyfta armen nu?
Bra, visa oss klockan.
Och nu det där vinnande leendet.
Lite större.
Fint.
Okej.
Det får duga.
LOS ANGELES, KALIFORNIEN
Då var vi klara.
Tack för ditt tålamod.
Det tog lite tid, men de sista bilderna blev jättebra.
Ditt snygga ansikte syns snart över hela Times Square.
Du menar nog den snygga klockan.
Tack, Angie. Det är skitvarmt i den här dräkten.
Hej, raring.
Jamestown bestod bara av ett rum på den tiden.
Knappt rum för tre personer att leva och arbeta tillsammans.
Inte som det rymliga palatset de har där uppe nu.
Och maten ska vi inte ens prata om.
Det var som att äta wellpapp.
Det var verkligen en pionjärtid.
Rena vildmarken. Vilda västern.
Vi var nybyggarna, och ryssarna...
...tja, de var indianerna.
Gordon.
Välkommen hem.
Tack, allihop, för allt ert arbete
för att föra oss tillbaka till jorden tryggt.
I det här programmet finns ingen som spelar en liten roll.
Varje persons arbete här är viktigt för NASA:s övergripande uppdrag,
och vi är mycket tacksamma.
Tack.
Raring!
Raring.
Hej.
-Mår du bra? -Jadå.
-Nu sticker vi härifrån. -Ja.
Ja. Kom.
-Ingen märker det ens. -Nej.
Kelly, frukost!
Kelly, kom nu!
USA:S SJÖKRIGSSKOLA
-Kelly! Frukost. -Kommer.
Demonstrationerna växer ohejdat nära Panamakanal-zonen
efter att Reagan-administrationens uttalat
att omvalet av Panamas president Omar Torrijos är ogiltigt,
och talat om utbrett valfusk.
Torrijos, som nyligen förklarade sig vara socialist,
svor att stanna som statschef,
medan fredsaktivister här i USA
kritiserar administrationens politik.
Om Ronnie Reagan tror att fred är en klyscha från 60-talet,
är det hans problem.
Fred är evig.
Kom igen, Nancy. Säg åt din man att gå och lägga sig igen, och låta håret växa.
Oj då, 06:20.
-Dags för mig att åka. Hej då. -Hej då.
Ellen, det var väldigt trevligt att träffas.
Tack detsamma. Vi ses.
Ja. Vi ses.
...i USA
har uppskattningsvis fler än tre miljoner människor
öppet demonstrerat mot Reagan-administrationen...
Oj, du har lärt honom väl.
Ja, han är bra. Alltid punktlig.
Går bakvägen, så att inte mrs Williams ser.
Han parkerar bilen två kvarter bort.
Imponerande.
Larry Wilson, är det allvar den här gången?
Det är...
Alltså... inte direkt.
Jag gillar honom, men jag vet inte.
Och du?
Nu när du är hemma för gott, tänker du ta igen förlorad tid?
Jag har för mycket att tänka på med nya jobbet och allting.
Ja, säkert.
Bäst att jag åker till kontoret.
Har du fått igenom din löneförhöjning än?
"Du är en värdefull medlem av vårt team,
men Boeing överväger endast ytterligare kompensation
vid vår årliga genomgång av anställda i december."
Jag som tyckte att NASA var byråkratiska.
Jag kanske ska gå och lägga mig igen som John och Yoko.
Jag borde också åka.
Jag glömde nästan!
För din första dag som vice administratör.
Larry.
Du gillar den inte.
Jo, den är jättefin. Jag bara...
Jag vet inte.
Är det min stil?
Du kommer att umgås med kongressledamöter och kabinettsekreterare.
Du måste passa in.
Kom bara ihåg varför du tog jobbet.
-Vägen till Mars går inte via Houston... -Nej, utan genom Washington.
Så ska det låta.
-Ha en bra dag. -Tack.
God morgon.
-Välkommen. -Tack.
Vi är så glada att ha dig på den administrativa sidan, Ellen.
Jag ser fram emot det. Ni lär ha gott kaffe här.
Gör bara inte allt som han gör.
Det är ingen dum idé, faktiskt.
Beklagar att ditt första möte som vice administratör
måste handla om nåt så spännande som budgetar, men...
...ska vi börja?
Nu när det börjar lugna ner sig,
är det nödvändigt att bygga om Jamestown
för bättre skydd mot framtida solstormar.
Det låter inte billigt.
Nej, och tyvärr är återigen det enda stället att ta pengar ifrån
Mars-programmet.
Vi kan slopa den nya Mars-EMU:n.
Den är i ett tidigt utvecklingsstadium än, så det låter klokt.
-Bra. -Men, ursäkta...
Finns det inte...
Jag menar, vi är fem år inne i Mars-programmet,
och vi ligger redan tio år efter tidsschemat.
Jag är visserligen ny på administration, men det måste finnas ett annat sätt.
Mars är själva målet för programmet. Att göra framsteg...
Vi måste välja våra strider, Ellen.
Vi kan inte gå till kongressen varje gång vi behöver pengar.
Men jag uppskattar din passion.
Den lär behövas i kommande strider.
Okej, nu när vi är ense om att slopa EMU...
...kan vi gå vidare till överskottet i geologiavdelningen?
Behöver vi alla de här pengarna till spektometrar?
Vi...
Ursäkta mig ett ögonblick.
Vad är det här?
Förlåt, han sa bara att det gällde... Aleida Rosales?
Borde jag veta vem det är?
Nej, det är bara nån jag kände förut. Tack.
...ryssarna minskar inte sin övervakningsbudget vid Zvezda.
Jag fattar. Men även med intäkterna från de nya patenten
har vi ont om medel.
Jag är öppen för allt.
Jag menar bara att vi måste vara kloka.
Eller hur, Margo?
Margo?
Just det. Det börjar en grupp nya elever idag.
De vet inte vad de ger sig in på.
Nix.
Vad kan jag göra för dig, Trace?
Jag skaffade en sak åt dig i LA.
Är det där...
Hans mugg.
Stal du Ed McMahons mugg?
Absolut.
Oj, det är...
Det är verkligen...
Mr de Cordova... Johnnys producent...
...hade en bra idé om att filma några segment
medan jag är uppe på Jamestown.
Jaha. Du borde nog tänka mindre på Johnny
och mer på programmet just nu.
Men det vore bra för programmet, Ed.
Det skulle ge ungdomar en närbild av månen
och allt fantastiskt vi gör där uppe.
Ja, allt det där är nog bra, Trace,
men du åker om mindre än en månad, och du missade tredje simuleringen...
Jag vet. Jag beklagar, Ed. Jag...
Jag rörde ihop tidsschemat.
Sam och jag har firat en massa,
och jag har varit lite distraherad.
Ja. Jag såg det. Det var...
...nåt alldeles extra.
Jag ska väl gå över till simuleringen.
Ja.
-Är det nåt problem, Ed? -Nix.
Du.
Kan du inte glädjas med mig?
-Glädjas med dig? -Ja.
Du hade inte behövt tillkännage det på riks-tv.
Jag förstår, det handlar om Gordo. Det gör det jämt.
Han förtjänade att få veta.
Du var inte så bekymrad över vad jag förtjänade att få veta
när Gordo låg med en massa lösa kvinnor i Florida.
Kom igen.
Ja, du har rätt, Ed.
Berätta för alla nya rekryter om den gamla goda tiden.
-Ja. -Tack så mycket.
Varsågoda och sitt.
Välkomna till NASA.
Var och en av er är från och med nu officiellt en astronautkandidat.
Hädanefter benämnd med smeknamnet "ASCAN".
Det här är ett rigoröst dygnet runt-program
som ska förbereda er för rymdfärder.
Jag bedömer er kontinuerligt, och allt ni gör blir bedömt.
Teoretiska kunskaper, pilotskicklighet, karaktär och motivation.
Jag sätter upp era resultat nu och då i korridoren utanför.
Om ditt namn saknas på listan...
-...är det tack och adjö. -Tack och adjö.
Släck lyset.
Fan.
All träning på kontoret betalar sig verkligen.
Äsch, jag har ont i knäet.
Jaså, är det knäet?
Försök komma tillbaka från 1/6 gravitation och spela 18 hål.
Man kommer inte alls lika långt här nere.
Vilken fin sving.
Oj.
Varenda gång.
Mycket fint slag, Wayne.
Tack, Ed.
VÄLKOMMEN HEM
Allt det här för lilla mig?
Kapten Stevens.
Inget sånt där.
Kom hit.
Så skönt att ha dig hemma igen, Danny.
Jimmy.
Jimmy!
Kom och hälsa på din bror.
Var glad att han är här alls. Han brukar inte lämna sitt rum.
Hej, skitfågel.
Hej, fågelskit.
Jag har kött på grillen. En öl?
Kom hit.
-Hur mår du? -Bra, och du?
Kära nån. Har min lilla pojke växt så mycket sen i julas?
Jäklar.
Danny.
Min pojke.
Sluta, mamma.
Jag vet, jag bara... Jag försöker vänja mig, bara.
Hej, vännen. Mm.
Oj.
-Den är lika stor som din hand. -Äsch, sluta nu.
Trace.
Gordo.
Jag...
...vill utbringa en skål.
-Pappa, du behöver inte... -Nej, bara...
...låt mig säga det här.
Det är en bedrift att hålla ut första året på Annapolis.
Du fick det faktiskt att verka enkelt.
Jag är så stolt över dig, Danny.
-Det är vi alla. -Tack, pappa.
-Skål. -Skål.
Vänta lite. Jag vill säga en sak till.
Trace.
Gratulerar.
Jag är glad för din skull. Sam är en bra kille.
Tack, Gordo.
Skål.
Du borde kunnat få nån mycket bättre, men smaken är ju som baken.
Typiskt dig.
Typiskt dig. Okej.
Ed Baldwin med läsglasögon? Under över alla under.
Du hamnar själv där en dag, Mol.
Aldrig.
Perfekt syn så länge jag lever. Precis som min farmor.
Hur går det med anpassningen till livet på jorden?
Jag vet inte. Det är lustigt. Ibland känns det som om
jag är i yttre rymden när jag är här nere.
Och när jag är där uppe är allt... som det ska, du vet?
Fram till den jävla solstormen.
Ja, den var nåt i hästväg.
Du, jag läste incidentrapporten.
Jag har känt dig länge, Mol.
Fram med det, Ed.
Aldrig att du väntade i lavaskrevan tills solstormen passerat.
Inte med Wubbo kvar där ute.
Så jag vill... bara veta att du mår bra.
Jag mår utmärkt.
Man säger vad man måste säga till läkarna, jag vet.
Ljuga för NASA:s läkare? Det vore inte enligt reglerna, sir.
Nej, och Molly Cobb skulle ju aldrig bryta mot reglerna.
-Aldrig. -Befängt.
Omöjligt.
Jag mår bra, Ed.
Och du? Saknar du inte att vara där uppe?
Nog saknar jag det. Men inte så mycket som jag hade väntat.
Pathfinder är ditt skötebarn.
Känns det okej att nån annan flyger det dit upp?
Jag har varit där uppe så mycket jag behöver.
När jag först mötte den store Ed Baldwin,
var han den siste i Houston jag hade trott skulle hamna bakom ett skrivbord.
Ja, samma här.
Jag vet inte.
Det liv man tror sig få...
...kanske inte gör en lycklig trots allt.
Och jag är nöjd
med att finnas där för Kelly och Karen, ja, även för de där ASCAN:s.
Det betyder nånting.
Jag vet att...
...det inte är att tänja på gränserna,
men ibland är det viktigare att vara med dem man älskar
än att göra det man älskar.
Du låter som en lyckokaka.
Ja.
Luktar det vad jag tror?
Ignorera det. De lär blåneka.
Spela.
Jösses.
Nej, jag ville inte ha en soffit på huset,
och sen säger byggaren till mig helt allvarligt:
"Det tar två månader till."
-Typ, vadå? Två månader till? -Precis.
Det var bara för...
-Vänta, du... släckte den. -Jäklar.
Jag låg hela natten bunden och naken ute på exercisplatsen, nog sagt.
Självklart.
Det låter hemskt.
Ja, det var det.
Alltså, om man inte kan handboken utantill,
åker man dit.
De gör det med alla nya.
Okej.
Jäklar.
Det är sent, jag måste gå.
Kom igen, Trace. Du måste inte åka.
Klockan är knappt nio.
Jag har ett simuleringstest tidigt imorgon,
och jag körde på det senaste, så...
Ja, bäst att inte göra Ed missnöjd.
Nej, verkligen inte.
-Det här var trevligt. -Ja, det var det.
Behöver du hjälp med disken?
Nej då. Jag börjar bli bra på det.
Verkligen?
Få se dina skrynkliga händer.
Sheila kommer över imorgon, va?
Direkt på morgonen.
-Kul att se dig, Trace. -Tack detsamma.
Ha en trevlig kväll, pojkar. Skönt att ha dig hemma, vännen.
-Tack igen, Gordo. -God natt.
God natt, mamma.
Jaha, pojkar.
Jag har öl i kylskåpet och Cheez Balls,
och Sgt. Slaughter är på tv.
Pappa, vi tänkte åka och hänga med några vänner.
Första kvällen hemma och så.
Okej.
Självklart.
Åk ni, och ha en trevlig kväll.
-Säkert? Annars kan vi... -Nej, nej.
Åk ni.
Farsgubben har en massa jobb att hinna ifatt med, så...
Okej.
Vi blir nog sena.
Kom, Jimmy.
Ta hand om varandra.
Undertryck.
Ja!
Tack, broder.
Måste alla ha snaggat hår,
eller var det ett straff särskilt för dig?
Nej, alla har snaggat hår. Utom tjejerna, förstås.
Några snygga?
Det har du ingen glädje av.
Är de så hårda mot kadetterna som det sägs?
Det är inte så farligt.
Efter första månaden blir det lättare.
-Så sa du inte till mamma och pappa. -Käften, skitfågel.
Har du verkligen fått åka på ett hangarfartyg?
Ja.
Hur var det?
Alltså, först står man där ute, typ...
...som om man är mitt ute på havet,
vatten och himmel så långt man ser.
-Rätt coolt. -Ja.
Men det bästa är
att se en Tomcat komma in för landning i 270 km/h.
Man ser den komma farande mot en, fort som fan,
och man är säker på
att den kommer att kana över kanten på andra sidan.
Men innan man vet ordet av,
grabbar akterhaken tag i vajern, och den bara stannar. Tvärt.
Precis framför en.
Det var helt fantastiskt.
Hallå.
Hej, Ed. Kan du komma hit?
Varför? Var har hänt?
Det är Gordo.
Solen i dina ögon Gör sanning av dina lögner
Jag är ögat uppe i skyn
Som blickar ner på dig Jag kan läsa dina tankar
Jag är den som skapar regler
Fan också.
Du, kan jag få en till, tack?
Och en åt min vän...
...Darlene. Och...
Hej, Eddie.
En åt Ed. Hallå.
Hej.
-Hur mår du? -Bra.
Ska vi ta lite frisk luft?
En liten promenad?
-Jag har trevligt här. -Det ser jag nog.
Men jag behöver prata med dig.
Ursäkta, damerna, men jag måste röva bort honom.
Min polare. Ed.
Ja. Du...
-Du är i dansartagen. -Dansartagen.
Okej.
Du, jag fattar att det var jobbigt att Tracy gifte om sig,
men vet du vad?
Skit i henne.
Ni har för fan varit skilda i fem år.
Du måste gå vidare.
Det har hon gjort.
Ja.
Du har ett bra jobb, dina pojkar artar sig bra,
du har det mesta håret kvar.
Och allt det där som hände förut...
Hör på.
Låt det vara förgånget.
Jag kan inte.
Jag sitter fast.
Du vet? Det släpper inte taget.
Vad snackar du om? Sen när? Varifrån kommer allt det här?
Jag lämnade kvar nåt där uppe.
Sen vi kom tillbaka...
...är det som om jag inte existerar.
Jag är bara en skugga eller...
...kanske ett spöke.
Jag vet inte. Jag bara...
-Jag bara... -Gordo.
Jag kan inte...
Gordo. Pallra dig hit.
Bort från vägen.
Vad är det med dig, kompis?
Jag vet inte vad fan jag håller på med längre.
Vi skulle ju inspirera människor att blicka upp mot skyn. Du minns?
Och nu är jag ingenting.
Jag vet att du har haft det tuffare än jag, med det som hände Shane.
Men du fann ett sätt att försonas med det. Inom dig själv.
I din familj.
Fan, jag vill inte att mina pojkar ska se mig så här.
Gordo.
Dina pojkar avgudar dig.
Du skulle ha sett honom, Ed. I vit uniform.
Sjökadett Stevens.
Minns du ditt första år?
Ja, fast jag försöker glömma det.
Den där tiden på Northwestern var den bästa i mitt liv.
Jag var självständig för första gången,
och allt kändes möjligt.
Det kändes som om...
...man kunde klättra hur högt som helst.
Du vet?
Här är jag nu.
Gordo Stevens.
Amerikansk hjälte.
Vilket skitsnack.
Det är bara skit.
Bara skit.
Det är...
Kom nu.
Kom igen, kompis. Res dig.
Okej.
Bäst...
Bäst att sova lite.
God natt, Ed.
-Var rädd om dig. -Vi kommer att sakna dig.
Molly.
Hej, Wubbo.
Glad att jag såg dig.
Jag återvänder hem till Nederländerna,
så det här är väl adjö.
Jäklar. Så läkarna gav dig flygförbud?
Det är fel. De har inte rätt att göra det.
Nej. Det var mitt eget val. Jag lämnar programmet.
Lämnar du programmet?
Fan heller.
Jag måste göra det bästa för mig och familjen.
Nej, du tar den lätta vägen ut.
Nej, Molly. Om jag bara har några år kvar,
-vill jag leva dem här. -Skitsnack. Det vet du inte.
-Det vet ingen. -Molly.
Man ger inte upp, Wubbo. Man fortsätter kämpa.
Tråkigt att du känner så.
Tack.
Ja?
Mr Stevens, det här är Jane Markus på JSC.
Personalmötet har tidigarelagts till idag.
Kl 11:00 i astronauternas mötesrum.
Ursäkta, vad sa du?
Kl 11:00. Tack.
MÖTESRUM
Du ser ut som en uteliggare.
Jag mår som en prins.
Vet du varför de tidigarelade mötet?
Nej.
God morgon, allihop.
Då sätter vi igång.
Avrapportering för Jamestown 81:s besättning hålls kl 08:30 i rum 6600.
Obligatorisk närvaro för er gröngölingar.
Och vi hade nästan en T-38-krash i El Paso i förra veckan.
Även med våra nya insug, kolla alla startdata noggrant,
särskilt när ni har en kapsel med er.
Och jag har ett tillkännagivande.
Danielle Poole kommer att ingå i STS-83 Romeos besättning!
Gratulerar.
Hon ska tillbaka till Jamestown.
Jag är så glad för din skull, Dani.
Tack, vännen.
En sak till.
Kapten Gordo Stevens kommer att göra henne sällskap.
Det var som fan. Gordo är tillbaka.
-Du måste vara skitglad. -Ja.
-Dani.
Kul att ha dig tillbaka.
Gratulerar, kapten.
Jag åker inte upp igen, Ed.
Jag kan inte. Det vet du.
Tja... det bestämmer inte du.
Det är jag som avgör vem som åker upp och när, eller hur?
Du fixar det.
Det var som fan.
En applåd till för besättningen på Jamestown 91.
Har du en cigg?
Tack.
Undertexter: Bengt-Ove Andersson