Щом аз се правя на щастлива, и те могат.
Шестдесет години социализъм биха изтрили усмивката от всяко лице.
Сергей Орестович Никулов.
- Марго Мадисън.
Сергей Орестович Никулов. - Томас Пейн.
Сергей Никулов. - Елън Уилсън.
Томас Пейн. - Приятно ми е.
Съжалявам, не говоря руски добре.
Здравейте.
Добре дошли. - Здравейте.
Здравейте.
Даниел Пул, командир на "Аполо". Добре дошли в Хюстън.
Степан Петрович Алексеев, командир на "Союз".
Важен ден е, нали?
Това ще е една велика мисия за нашите две страни и за света.
Приблизително в 7:00 ч.
съответният космически кораб ще е на позиция,
а модулът за скачване ще е сдвоен с командния модул на "Аполо".
"Союз" ще изпълни завъртане на 60 градуса и ще поддържа ориентацията,
а "Аполо" ще се придвижи по оста на вектора до осъществяване на контакт.
Процедурата по окончателното скачване ще завърши с меко скачване.
Имате ли някакви въпроси?
След твърдото свързване ще се изравни налягането в главната камера.
Астронавт 1 ще влезе в модула за скачване от "Аполо"
и ще затвори шлюза.
Астронавт 2 ще остане в командния модул.
Астронавт 3 от "Союз" ще отвори техния шлюз към модула за скачване,
а Астронавт 4 ще остане в командния...
Не може да наричате космонавтите "Астронавт 3" и "Астронавт 4",
сякаш са добавки.
Предлагаме да са "Космонавт 1" и "Космонавт 2".
Разбира се.
Съжалявам.
Терминологията е само за улеснение,
но ще въведа тази корекция.
Предлагаме също името на мисията да е "Союз-Аполо".
Само за улеснение.
Извинете.
Да преминем към комуникацията между корабите.
Нашите астронавти и вашите космонавти трябва да имат връзка помежду си.
Съгласни сме. Какъв е протоколът ви за шифроване?
Ще ви го покажа, ако ми покажете вашия.
Първо вие.
Добре.
Може би е добре да обсъдим нещо по-основно.
Самото скачване.
Мисля, че най-логичният подход
е да ни предоставите системата за скачване на "Союз",
за да я инсталираме в нашия модул.
"Аполо" ще е активният участник,
а "Союз" ще е пасивният и...
"Союз" ще бъде активният участник,
а "Аполо" - пасивният.
Това би значело да променим изцяло нашия дизайн.
Да.
Боже, какво беше това?
Отмени всичките ми ангажименти. Говори Пейн.
Да, сенаторе, извинявам се.
Загубихме четири часа от живота си, но проклета да съм, ако знам какво стана.
Това е напредък по съветски.
Няма да дадат спецификациите, ние - също.
Ако не можем да споделим тези основни данни,
за какъв напредък говорим?
Не говорим.
Моля?
Нищо няма да достави по-голяма радост на Пентагона.
Ще протакаме, докато руснаците си вземат шапките и си тръгнат
или докато президентът забрави, че е одобрил тази откачена идея.
Боже. - Това е гениално.
Направо гениално.
Марго, вярвам, че си напълно способна да направиш така, че всичко да се провали.
НАЙ-ДОБРИТЕ ПЛАНОВЕ
Подготви се.
Огън.
Внимавай, Фред Астер.
Трудно се движим в тези костюми.
Чисто е.
Чарлс, провери мишената.
Празни гащи.
Наистина ли? Не.
Празни гащи ли?
Означава, че не е уцелил мишената. - Даже и външния кръг.
Стига!
А къде е куршумът? - Не се вижда тук.
Може да е в орбита.
Досега никой не е стрелял тук,
така че нямаме представа дали не обикаля около Луната
и дали след малко няма да се върне точно тук.
Кой може да каже?
Но, Ванс,
за всеки случай
не ти препоръчвам да оставаш на същото място.
По дяволите. - Не ме гледайте.
Върза се.
Стига, Ванс. Мисли за стрелбата.
"Джеймстаун", лунен модул 2 напусна площадката.
Как е пътуването?
Хубаво. Почти усещам вятъра в косите си.
А аз усещам ускорителя в лицето си.
Ще използваме тази сянка в Шакълтън,
за да симулира нощта при нашата тренировка.
В реални ситуации ще сме бързи и тихи, за да не успеят руснаците да реагират.
Разбрано.
Колко близко до дъното можем да стигнем?
Сигурно мога да ви сваля до пет метра.
Пет метра ли?
Аз мога.
Имам доста опит с този звяр.
Не ти препоръчвам да слизаш под 20 м.
Да, не искам да слизам под 20.
Готов ли си за последната процедура?
Готов съм.
Поемаш управлението. Без фукане.
Разбрано.
Няма проблем. За никъде не бързаме.
Оттук нататък - само направо.
Само направо през цялото време.
Ще минем ниско няколко пъти
и ще се опитаме да кацнем.
Следи завъртането. Компенсираш много.
Задръж. - Боже, Бърниц.
Овладях го.
Задържам го. По дяволите.
Поех контрола.
По дяволите. - Какво беше това?
Да не караш пак пиян, Бърниц?
Много смешно.
Палав звяр.
Трейси, ти управлявай до края на процедурата.
Чарлс, ще отделим време за твоето обучение.
Разбрано. - Разбрано.
И така.
Чували сте израза "най-низшите го отнасят".
В случая ние сме най-низшите.
Трябва да измислим нов дизайн за системата за скачване,
който да няма нищо общо със сегашните системи.
Все повтарям да не вдигаш ръка.
Не си в гимназията. Казвай.
Значи трябва да проектираме система за скачване от нулата?
Такова е нареждането.
Шефовете го искат, при това да е бързо.
Без никакви данни за интерфейса на "Союз"?
Искам първите предложения да са на бюрото ми до сутринта.
Как можем да... - Чух те и първия път.
А защо не ми отговори още първия път?
Проблемът с дизайна касае проектантите,
а ти не си сред тях.
Ако те имат въпрос, ще ме попитат.
Назначих те към "Операции", защото това умееш.
Трябва да си знаеш мястото, Алейда.
Том.
Не го казвай. - Прекрати това.
Не. - Никой не иска да го прави.
Президентът иска. - Стига. Едва ли си спомня.
Можеш да го отмениш за нула време.
Сигурно си права. Но не става.
Аз го искам.
Защо?
Ръкостискането в Космоса е моят град на хълма.
Какво?
Град на хълма. Сещаш се, Джон Уинтроп.
"Ще бъдем като град на хълм и очите на света ще са вперени в нас."
Но този път очите на света ще са вперени в нашия град в небето.
Четирима астронавти и две капсули не правят цял град.
Не схващаш приноса за историята.
Един ден хората ще пишат за този момент
и ще кажат, че в най-студените дълбини на Студената война,
насред ожесточена надпревара за Космоса
Америка и Съветският съюз са загърбили различията
и са се обединили със символичен жест, който е вдъхновил света
и е поставил основите на помирение
и мирно съвместно съществуване на двете суперсили.
Наистина ли си вярваш?
Всичко е възможно. Но Америка трябва да даде пример.
Така каза и президентът. "Град на хълм."
Не сме създали града, но ще го накараме да заблести.
Но трябва да затворим очи за някои неща. - Не мога да помогна.
Трябва да измислят начин, приемлив за всички.
Например? - Не знам. Това е твоя работа.
Да му се не види.
Протестиращи от цялата страна
заклеймиха изстрелването като опасно поради естеството на товара,
който представлява необходимото ядрено гориво
за лунната база "Джеймстаун".
Ще предаваме изстрелването на живо от ракетната площадка в Гуам.
Само виж. Колко много охрана!
Повикали са цяла бойна група.
Не изглежда безопасно.
Ами ако експлодира в атмосферата?
...трета фаза от разширяването на "Джеймстаун".
Затова я изстрелваме от толкова изолиран район.
Има риск, Ед. Нали?
Не е натоварена с какво да е, а с плутоний.
...две, едно.
Запалване.
Видя ли?
Няма радиоактивна експлозия. Всичко е както обикновено.
Ура.
Изглежда, че огромната американска ракета
излетя от площадката
и много хора си поеха дъх облекчено.
Ей, татко?
Какво писа в есето си, когато кандидатства?
О, боже. Беше много отдавна.
Може би защо искам да вляза в академията.
Благодаря, татко.
Просто... Разкажи им за себе си.
Ще те харесат.
...докато кризата в Панама се задълбочава.
Ракетата с доставката...
И така. Коя съм аз?
...част от космическата програма.
Ракетата може да стигне до Гуам само през Панамския канал...
КОЯ СЪМ АЗ?
...не може да се превози по суша.
Но след смелата акция на американските военни,
довела до смъртта на панамските войници...
Защо ме осиновихте?
Стига, Кел.
Знаеш защо. Разказвали сме ти хиляди пъти.
Когато влязохме в центъра за осиновяване,
те видяхме да седиш до прозореца
и да помагаш на едно по-малко дете да реди пъзел.
Беше толкова мила и търпелива.
Веднага разбрахме.
Да, влюбихме се от пръв поглед. - Да.
Интересува ме
защо не си направихте бебе?
Ами, Кели...
Беше трудно.
Имах някои медицински проблеми и не мислех, че мога.
После видяхме един репортаж в новините.
Описваше операция "Бейбилифт".
Да, обади ми се от "Шамрок", докато вървеше по телевизията.
Да, спомням си.
Гледахме го заедно по телефона.
Хотел "Шамрок" ли?
Той е на десет минути оттук.
Да, бях отседнал там за кратко.
Само временно.
Разделени ли бяхте?
Имахме труден период.
След смъртта на Шейн.
Да.
Все още много се обичахме.
Но щом се погледнехме, виждахме само него.
И после видяхме репортажа.
Много деца от Виетнам
бяха доведени тук с надеждата да намерят по-добър живот.
По пътя дотам само за това си говорехме.
Бяхме много развълнувани.
От седмици не бяхме разговаряли толкова много.
Да.
Значи за вас съм била...
Като лек.
Какво? Не.
Не беше като лек, Кели.
Ти беше като сърдечна трансплантация.
Да.
Всичко е наред.
КОЯ СЪМ АЗ?
Не знаех, че трябва да носим подаръци.
И аз.
Благодарим ви. Много мило.
Бихте ли ми казали нещо повече за себе си?
Защо избрахте програмата?
Може аз да започна. - Добре.
И така.
Винаги съм обичала да летя. Още от малка.
Баща ми ме научи. Беше пилот на товарен самолет в Мемфис, Тенеси.
Когато съм горе, в облаците,
винаги се чувствам близо до него.
И когато НАСА обяви програмата за астронавтки,
веднага се възползвах.
Бях във военновъздушните сили.
Един висш офицер ме избра за обучението за космонавти.
Влязох в програмата.
Храната дойде. - Слава богу.
Това е
борш с пирожки от най-добрия руски ресторант в града.
От единствения руски ресторант.
Има ли проблем? Нещо не е наред с храната?
Бихме искали
хамбургери.
Хамбургери ли?
Заповядайте. Приятно ми е, Дани.
Искате ли нещо за пиене?
Водка?
Имате ли "Джак Даниълс"?
Ще се намери малко.
За "Аполо-Союз".
Не.
За "Союз-Аполо".
Не, има си ред за вдигане на тост.
Първо ще пием за загиналите другари.
За Владимир Комаров,
Виктор Пацаев, Георгий Доброволски, Владислав Волков.
"Союз 1", "Союз 11".
Добре.
За Гас, Ед и Роджър.
"Аполо 1".
За Пати, Хари, Дийк.
Ако имахте смес от азот и кислород, както руснаците,
може би астронавтите от "Аполо 1" щяха да са живи.
А ако космонавтите на "Союз 11"
бяха с херметични скафандри, както американците,
можеше и те да са живи.
Или бихме могли да кажем,
че се случва.
Надявам се да не се случи, докато сме на 200 км над планетата.
А сега за какво ще пием?
Вдигам тост за жените.
Аз съм единствената жена тук.
В множествено число. За жените. За всички жени по света.
За жените. Бих пила за това.
Наистина ми харесва да съм с теб, но...
Не знам какво ще стане.
А няма отново да се откажа от живота си заради теб.
Не те моля за това.
Просто...
Не знам. Можем да обмислим какво се случва между нас.
Имаме тайна връзка.
Това е.
Не е нужно да е само това.
Наистина го мисля.
Честно казано, това е...
Трудно е...
Не е лесно да ти се доверя.
След всичко, което стана, аз...
Тогава мислех по друг начин. - Все още си в НАСА.
Да не би администрацията на Рейгън
да е по-толерантна към различните предпочитания?
Може да не остана в НАСА.
Току-що те повишиха. - Не ми пука.
Наистина.
Знам какво искам.
И то не е повишение, нито НАСА,
нито нещо друго на света, а само теб.
И не ми пука кой знае.
Елън. Не тук.
Вече не ми пука.
Обичам те.
Не го казах преди десет години и те загубих,
но го казвам сега и съм готова на всичко, за да те задържа.
Ти си публична личност.
Не искам Елис да разбере,
защото са ни видели в парка.
Права си.
Ще кажеш ли на Елис?
А ти - на Лари?
Да.
Да, сигурно.
Ще кажа на мъжа си, че го напускам заради жена.
Животът е странен.
Така е.
Данните изглеждат наред.
Разбрано. Вкарвам ги в системата за навигация.
Виждам ги. - Добре. Включвам дисплея.
Разбрано.
Скорост - мах 0,98. Под скоростта на звука. Приземяваме се след две минути.
Разбрано. Преминавам на ръчно управление.
Удобно е. Да видим как ще лети.
Надхвърлихме 4200. Скорост - 390 възела.
Тук е "Кенеди".
Получихме извънредно съобщение за облаци, които се придвижват на 2700 м.
И така, Пискоти,
провери дали захранването е включено и управлението на колесника е на едно.
Потвърждавам.
Ще видиш писта 33 през люка, докато се насочваме.
Виждам пистата.
Сега сме в облаците и летим на сляпо. Разчитаме на уредите.
Модул 2 показва два километра вдясно от траекторията.
Другите не показват грешка. Сигурно е повреден.
Компютри три и четири не се синхронизират.
Едно и две са наред.
Представи си, че си на мое място. Какво би направил?
Ще изключа компютри три и четири.
Сега къде сме?
На средната ос и се спускаме. 2500 м, 307 възела.
Спускаме се точно по средата.
Сигурен ли си?
Струва ми се, че ще нахраним алигаторите.
Така че...
Обясни ми защо го направих.
Заради системите за навигация.
Сега кой компютър направлява спускането?
Изключих три и четири. Едно или две.
Не можем да разчитаме на две. Показа отклонение.
Промени курса, за да компенсираш грешката.
И...
Право в скапаната среда.
Може ли?
Влезте, моля.
Работите до късно?
Съжалявам, че се натрапвам.
Пиша доклади за Москва.
Бюрократите обичат докладите.
Не знам какво ги правят, но обичат да ги получават.
Звучи ми познато.
Може би ще е по-добре, ако слушате нещо по-бодро.
Чакам да пуснат нещо друго, но...
В Хюстън има и други радиостанции.
"Топ 40", кънтри, джаз.
Няма да е умно
да слушам музика, която е политически неприемлива.
Точно така.
Трябва да намерим решение за проблема с механизма за скачването.
Не подлежи на обсъждане и няма решение.
Сергей, цялата мисия се основава
на възможността да скачим корабите по някакъв начин.
Човек би си помислил, че "Союз-Аполо"
е уловка, за да се вземат руските спецификации
с цел военно преимущество на американците в Космоса.
Уверявам ви, че преимуществото няма да е вечно.
Щом мислите така,
трябва да си съберете багажа и да се върнете в Москва.
11:59 В 11:59
Лека нощ.
КЛУБ 11:59
Това определено беше бодро.
Ще го приема за комплимент.
Точно това целях.
Не знаех дали ще успеете да се измъкнете от бавачката си.
Знаят, че няма да предам страната си.
Отпуснали са ми каишката, а аз знам, че не бива да хапя ръката, която я държи.
Това място тайно ли е?
Защо мислите така?
Не е разумно да се срещаме някъде, където биха ни познали.
Не виждам колегите ви.
Това...
Това е тайното ми място.
Но не заради музиката?
Не, не заради музиката.
Не споделям тази част от живота си с много хора.
Лично е.
Това е нещо, което правя за себе си.
Да пием за споделените си тайни.
Какво значи името?
Свързано е с часовника на Страшния съд. Сещате се, 11:59 ч.
В полунощ става ядреният апокалипсис.
Черен хумор.
Не е далеч от истината.
Една минута до полунощ.
Така ли мислите?
Във всички големи градове тренираме гражданска защита.
През 70-те спряхме, но сега пак започнахме.
За нас заплахата е съвсем реална.
Съвсем реална.
Помня, че правехме тренировки, когато бях малка.
Караха ни да струпваме чиновете до прозорците,
за да спрат взривната вълна.
Но после гледахме филм,
в който при атака трябваше да се крием под чиновете.
Да ги струпваме ли, или да се крием под тях?
Лежах в леглото си нощем и мислех за това.
Как ще решим проблема със скачването?
Какво?
Дайте ми нож.
Ето така.
"Союз".
"Аполо".
"Хюстън", скачихме се.
Честит рожден ден. - Беше вчера, мамо.
Честит рожден ден на патерица. - Стига, мамо.
Опитах се да ти се обадя, но не успях да се вредя за телефона.
Благодаря.
Как изкарахте?
Татко опече торта.
Опече торта или купи торта?
Да. - Какво да?
Опече торта и после купихме торта, защото фурната не работеше добре.
Значи фурната е виновна? - Така каза той.
Покажи ми снимка на тортата.
Унищожихме доказателствата.
Не се и съмнявам.
Боже. Мисля, че баща ти опече торта за последен път,
когато ти беше на шест.
Помниш ли? - Още съм травмиран.
Помниш ли, когато ми купи играта "Бонанса"
за осмия ми рожден ден?
Никой не знаеше правилата. Затова татко си ги измисляше.
Беше много забавен.
Баща ти постоянно ме разсмиваше.
Честно. Само като ме погледнеше, започвах да се смея.
Щастливи времена бяха.
Липсват ми онези дни. - Да, и на мен.
Така ли? - Разбира се.
Да. Искам да кажа... Ако можех да върна времето, щях...
Времето ти изтича, Стивънс.
По дяволите. Не ми остава много време, скъпи.
Довиждане. - Имам още 30 секунди...
Калпазанин такъв.
"КОЯ СЪМ АЗ", КЕЛИ БОЛДУИН
ОЧЕВИДНО Е, ЧЕ СЪМ АМЕРИКАНКА ОТ ВИЕТНАМСКИ ПРОИЗХОД.
ПРЕЗИДЕНТ НА КЛАСА СЪМ В ГИМНАЗИЯТА.
В СИРОПИТАЛИЩЕТО
ЦЕНТЪР ЗА ОСИНОВЯВАНЕ, ХЮСТЪН УЛ. "УОТСЪН" 1402
Какво предпочиташ?
Обичам песни в памет на загинали в катастрофи.
Нямам представа за какво говориш.
Обичаш ли кучето?
Кучета?
Разбира се. Всички ги обичат.
Не кучета.
Кучето. Лайка.
Лайка. Първото живо същество, изпратено в открития космос.
Ненадмината е.
За Лайка.
Държах я в ръце.
За минута-две.
При изстрелването ли?
Докато се обучавах за космонавт.
Тогава бях едва момче.
Каква беше?
Каква беше тя?
Ей толкова голяма.
С много светли очи и завита опашка.
Беше сладка на снимките.
Класифицираха я сред предпочитаните.
Беше енергична, но уравновесена, приспособима към нови ситуации.
Много прилича на нас.
Имам предвид на астронавтите. На космонавтите.
Данните от полета на кучето дадоха информация за избора на хора.
Виждаш ли? Заради това си е струвало.
Да се пожертва.
Искаш да кажеш да умре.
Изстреляхме я в орбита, без да е предвиден начин да се върне.
Да. Да умре.
Седем дни в орбита.
Тя първа е видяла Земята от Космоса.
И Луната, звездите.
И после спокойно е заспала.
Де да можехме и ние.
Всичко е лъжа.
Ракетата не се отдели по план. Термичният контрол не работеше правилно.
Капсулата прегря.
Тя страда и умря след няколко часа, след три обиколки в околоземна орбита.
Никой не знае това.
Сега ти знаеш.
Но пак остава първата.
Името й ще се помни, след като от нас остане само лунен прах.
"Жертва се за родината." Така писа "Правда".
Тя искаше само да се прибере.
Помисли за другите кучета, които са отпаднали,
защото са били буйни,
прекалено уплашени, прекалено раздразнени
от центрофугата или платформата, от ограниченото място и гадната храна.
А Лайка? Тя е издържала.
Да. За да зарадва треньорите си.
А стотици други кучета не са успели.
Какво говориш?
Казвам, че трябва да й отдадеш почит.
Да признаеш заслугата й.
Отишла е в Космоса заради хората, които обича,
и заради всички, които са я обичали,
включително заради един млад космонавт, който я е държал в ръце
едва за минута-две
на една площадка.
Заради това е умряла.
Не заради цялото човечество.
А заради хората, които е обичала.
Накрая е била просто едно уплашено мъниче.
За Лайка.
Три механизма за захващане са достатъчни за първоначалния етап, но...
Но за скачването ще ни трябват двойно повече.
Поне.
Някой спи в леглото ми! - Здравей?
Момент.
Алейда?
Здравейте.
Приятелка ли ви е? - Да.
Не. Дълга история.
Алейда Росалес, един от нашите младши инженери.
Сергей Орестович Никулов.
Много добре. - Уча се бързо.
Сергей ръководи "Союз".
Чудесно.
Какво правиш тук по това време?
Универсалната система за скачване.
Реших, че ми е нужно вдъхновение, затова дойдох при източника.
Това влиза ли ти в задълженията?
Всъщност не.
Добра е. Остави я.
Инженерите, които си цапат ръцете, са най-добрите.
Благодаря. - Той е пиян.
Не съм.
Не много.
О, боже.
Това е...
Красиво е.
Наистина.
Двете страни са еднакви.
И двете страни могат да захващат.
Но няма да стане.
Какво?
Има само лопатки и захващане.
Нещо трябва да погълне остатъчната енергия.
Силният удар може да пробие корпуса.
Разбира се. Трябва ни амортисьор.
Пръстен. Ето тук.
Добре.
Да се захващаме.
Предполагам още тази вечер.
Стори ми се, че нямаш други планове.
Изцяло андрогинна система за скачване.
Без активни щифтове и пасивни конуси,
без обхванати и обхващащи части.
По три лопатки от всяка страна,
които захващат едновременно по еднакъв начин.
Умно. За нас е приемливо.
При подготовката за скачването
двата кораба ще трябва да координират действията си, така че...
Честотите на "Союз" са 121.75
и 130.167 мегахерца.
296.8 и 259.7.
Вече всичко излезе наяве.
Така мисля.
Скоро ще падне лунната нощ.
Не мисля, че Чарлс е готов.
Трудно е, докато схванеш как се управлява.
Но харесвам тези мъже.
ДИЙК
Да, забавни са. Харесва ми отношението им.
Първи в боя са най-преданите. Ура!
Брат ми беше като тях.
Това е едно от нещата, които обичам у Гордо.
Едно време беше много надут,
но ти знаеш това.
Май и аз бях такава.
Хората се променят. С изключение на теб.
Ти си оставаш съвсем същият там, долу.
Никога няма да се превърнеш в стар скелет с грозна прическа.
Но прическата ти си беше грозна. Извинявай, че съм пряма.
Не, ти ще си останеш същият.
Завинаги. Непроменен.
Ще бъдеш вечен.
Да, нищо не е вечно на Земята.
Нещата се променят.
Г-н Кливланд ще ви приеме след малко.
Благодаря.
Имаш ли карта за библиотеката? - Забравих я.
Ще трябва да оставиш депозит,
ако искаш да вземеш нещо.
Как си, Гордо. - Чудесно, Сам, а ти?
Много добре.
Плутарх. - Да.
Прочетох я като малък. Хареса ми.
Кой чете Плутарх като малък и му харесва?
Аз.
Героични истории за смели мъже.
Точно като теб.
Чух, че ще се връщаш на Луната.
Вино?
Да, благодаря.
Да. Тръгвам след няколко седмици.
Радвам се за теб. Хубаво е да полетиш отново.
Затова исках да говоря с теб, Сам.
За връщането ми на Луната.
Тази бутилка е била на самия Томас Джеферсън.
Нали не си решил...
Да, разбира се.
За какво ми е, ако няма да го пия?
Дори не искам да ти кажа колко струва.
Но ще ти кажа колко струва чашата.
Струва около 1500 долара.
Точно. Затова пий бавно.
Дори не мога да гледам как пиеш. Все едно изливам пари в гърлото ти.
Добро ли е?
Томас Джеферсън губи, ние печелим.
Знам.
Заповядай, седни. Кажи какво си намислил.
Ще си върна Трейси.
Наистина ли?
Наистина.
Реших да дойда и лично да те уведомя за намеренията си.
Отивам на Луната.
И ще си върна жената.
Сериозен си.
Не искам да издребнявам, но всъщност сега тя е моя жена.
Засега.
Реших, че е учтиво да те уведомя предварително.
Не ти липсва кураж, Гордо. Признавам ти го.
Сигурно бих могъл веднага да те фрасна в носа.
Или...
Или да те оставя да се пробваш.
Защото не мисля, че тя ще ме напусне.
Убеден съм.
Наистина ли? - Наистина.
Тя направи своя избор.
А когато Трейси вземе решение, никой не може да я принуди да го промени.
Тя е като див жребец.
Не може да я опитомиш.
Трейси отива точно там, където иска,
и прави точно това, което иска.
Обичам това нейно качество.
Можеш да изминеш целия този път и да се опиташ да я спечелиш.
Но знаеш какво ще стане.
Тя не е моя, нито твоя.
Тя е само своя.
Ако избере теб, нищо на Земята няма да я спре.
Но ако избере мен,
нищо на Луната няма да я спре.
Радвам се, че си поговорихме.
До скоро, Гордо.
Искам да ти кажа нещо.
Срещнала си някого.
Как...
Стига, Ел. Направо светиш.
Разкажи ми всичко.
Къде се запознахте? Как се казва тя?
Казва се Пам.
Пам Хортън ли? Сериозно?
Как стана?
Изпрати ми книгата си.
Сега писателка ли е? - Да, поетеса.
Разбира се.
Какво искаш да кажеш?
Не, просто...
Невероятно.
Това е хубаво.
Добре е за теб. Изглеждаш щастлива.
Щастлива съм.
Само това е важно.
Лари...
Само съм изненадан, че се е съгласила за... Сещаш се.
Последния път твърдо заяви, че трябва да се разкриеш или няма да...
Да.
Леле!
Добре.
Вече...
Време е.
Време ли е?
Не знаех, че е време. Какво искаш да кажеш?
Искам да кажа, че е време да поставим начало
на истинския си живот.
Може да помислим за развод.
Развод?
Просто идваш и ми заявяваш, че се развеждаме?
Бракът ни не е истински.
Защото не спим заедно ли?
Да, от една страна е така.
Това ли е дефиницията ти за брака? - Не, Лари...
Обичам те, Елън.
Наистина. Мислех, че живеем... заедно.
Имаме планове.
И това ще е краят?
Знам. Но не беше предвидено да продължи вечно. Знаеш, че е така.
Марс, астероидният пояс, луните на Юпитер...
Само ако протегнеш ръка, ще ги имаш.
И точно ние сме хората, които можем да ги достигнем.
Самотна съм, Лари.
Много съм самотна.
Ти имаш Питър.
Преди това беше Джон. А преди него беше...
Дейвид. - Но аз не съм като теб.
Лягам си сама всяка нощ и се събуждам сама сутрин.
Не че не съм търсила през годините. Търсих,
но не намерих никого след нея.
Обичам те, Лари.
Истински. Обичам и живота, който изградихме заедно. Невероятен е.
Не искам да те изгубя.
Но нея обичам по различен начин.
Сякаш моето...
Сякаш сърцето ми бе спряло за десет години и после внезапно заби отново.
Добре.
Наистина ли?
Щом е за жена ми.
Благодаря ти.
Не е нужно веднага да правим нещо.
Значи няма да се изнесеш преди полета?
Не.
Ще изпусна полета.
Ще поговорим, като се върна.
Добре.
Лек път.
Не ни посрещат с оркестър.
ЗВЕЗДНО ГРАДЧЕ, СССР
Превод Йорданка Неделчева