Dr. Martinas Liuteris Kingas pastebėjo, jog mirtis - demokratiška.
Visi mes mirštame...
seni ar jauni,
turtingi ar vargšai.
Nekalti ar kalti.
Tačiau neverta liūdėti.
Nes mirtis nėra pabaiga.
Ji - tik pradžia.
Vade Kuznecovai, gal norėtumėte ką pasakyti?
Nors ir sunkus būna sielvartas, jis gali būti dovana.
Taip, mes netekome Olego Sidorovo kūno,
bet mums liko tai, ką jis paliko po savęs.
Esame dėkingi už galimybę ištarti:
„Viso gero.
Sudie, brangus drauge. Sudie.“
Tu keliauji į paskutinę kelionę...
ir mūsų širdys keliaus su tavim.
SEPTYNIOS SIAUBO MINUTĖS
...garbinga trijų drąsių žmonių auka.
Su giliu liūdesiu...
Gedulo ceremonijos metu
prezidentė Vilson kreipėsi į tautą ir pasaulį,
paminint žuvusiuosius gelbėjimo operacijos metu.
Sovietų kosminės agentūros „Roskosmos“ atstovai
šiandien atvyksta į Hjustoną
dirbti su NASA ties bendra misija.
Varžovai netikėtai tapo partneriais.
Sveika atvykusi į Džonsono kosminį centrą, direktore Katiš.
Dėkoju, Margo.
Manau, kad daug kas mums pavyks.
Yra dar vienas klausimas, nepaminėtas oficialiuose pasiūlymuose,
ir mums reikės jūsų pagalbos.
Neliečiant oficialių kanalų.
Ką turite omenyje?
Kai abi mūsų šalys nusileis Marse,
norėtume, jog kosmonautai imtųsi kai kurių pradinių misijos tikslų.
Tačiau tam mums prireiks pasinaudoti kai kuria jūsų įranga.
Dronais, marsaeigiais, laboratorine įranga,
gal pora palydovų.
Kokie konkretūs šios misijos tikslai?
Deja, negaliu to atskleisti.
Tačiau mums prireiks jūsų pagalbos.
Mes jau žinome, jog esant sudėtingoms aplinkybėms, gebate mums padėti.
Man sakė...
Mane patikino, jog prašymų daugiau nebus.
Pasikeitė aplinkybės.
Gerai.
Jei norite, kad padėčiau, jums teks padėti man.
Aš klausau.
Sergėjus Nikulovas.
Aš dirbsiu su juo vieninteliu.
Margo, juk suprantate, kad tai neįmanoma.
Kodėl? Kas jam atsitiko?
Kodėl aš negaliu su juo susisiekti?
Daugiau nei dešimt metų jis buvo Roskosmoso direktoriumi,
jūsų mentoriumi,
be jo jūs nebūtumėte turėję Marso programos.
Ir staiga jis dingsta?
Jam buvo paskirtos kitos užduotys.
Nesąmonė.
Margo, aš iš tiesų negaliu...
- Susitarkime, Lenara. - ...net apie tai kalbėti.
Jei norit mano pagalbos,
Sergėjus turi būti čia, Hjustone, per mažiau nei dvi savaites.
Antraip jokių palydovų, įrangos, nieko.
- Gerai, Luiza. Pradėk. - Pradedame.
Gerai.
Pirmyn, Deni. Išjunk.
Ir kaip?
Gal pavyks iš 200-ojo karto. Tiesa, vade?
- Navigacijos ekranas išsijungė. - Eigos valdiklis neveikia.
Ir?
Eigos valdiklis grįžo.
- Navigacija yra. - Valdymas - mūsų, pone.
Laivas vėl mūsų rankose.
Puiku. Kaip užsitikrinsim, jog tai nepasikartotų?
Aš apgavau kompiuterį, ir jis pamanė, kad Devo sistema - bloga.
Tada, perėję į saugų režimą, įdiegėme seną atsarginę versiją.
Kurioje nėra Devo perėmimo nurodymų.
Būtent. Aš dar ir išėmiau imtuvo prijungimo prie antenos nurodymą.
- Tai ar mūsų viršus? - Taip, pone.
Puiku. Skrendam į Marsą, žmonės.
Bet pirma išsiųskime žinutę.
Žinutė iš „Fenikso“. Pervedu į ekraną.
Devai, neabejoju, jau supratai, kad nuo šiol laivas - mano rankose.
Nuo šiol jį valdau aš.
Tu užtraukei gėdą mūsų įgulai, šiam erdvėlaiviui ir „Helios“.
Ir aš ketinu nuplauti šią gėdą. „Feniksas“ baigia ryšį.
Mūsų nusileidimo aikštelės - C, A, B.
Vos tik jiems nusileidus,
kameras iškart reikia nustatyti dviem kampais,
kad padidintumėme...
Karen, luktelėk.
Galite palikt mus vienus?
Išeini iš darbo?
Taip. Edas buvo teisus.
Tau derėjo leisti jam gelbėt rusus.
Tai buvo grupės sprendimas.
Tik nereikia. Tu pats pakreipei tą sprendimą.
Aš paklausiau visų nuomonės.
Taip, o visi garbina tave.
Tau tereikėjo pačiam parodyti, kokio sprendimo nori,
ir jie tau pritarė.
Manai, kad aš turiu galių valdyti protus?
Panašiai.
Mano duktė - „Sojourner“ įguloje, ir ji galėjo žūti.
- Bet nežuvo. - Žuvo kiti trys žmonės.
Jie visi turėjo motinas, tėvus, vaikus, kurie paniro į sielvartą
ir nežino, ar jiems pakaks jėgų gyventi toliau.
Man jų gaila. Tikrai.
- Tikrai? - Žinoma.
Bet aš jų neprašiau startuoti 1994 m.
Aš neprašiau rusų rizikuoti savo variklių galia.
Aš neleidžiu tau išeiti.
Ne? Pažiūrėsim.
- Tu pažeidi darbo sutartį. - Paduok mane į teismą.
Karen, pakalbėkime.
Karen.
Vandenilio kiekis - 87 proc.
Kuro perpylimas beveik baigtas.
Supratau.
Artėjame prie nuleidimo vožtuvo, būsim pasirengę atjungti žarną.
Nustebau, jog Maskva per nuotolį sugebėjo stabilizuoti jūsų laivą.
O mane stebina, kaip puikiai manevruoji.
Sklęsk kaip drugelis, gelk kaip bitė.
Šūdas.
Kas?
Galiu padėti. Be problemų.
Ne.
Tau ačiū.
Už ką?
Už tai, kas atskridote mūsų gelbėti.
Žinojau, kad tavim galima pasitikėti.
Tai tu susisiekei tada.
Aš niekam nesakysiu.
Pažadu.
Staigmena! Čia aš.
Tėtis dar darbe. Pasiilgau tavęs.
Taip, aš tai pasakiau.
Tėtis sakė, kad jums ten dabar sunku.
Prisiminiau, kaip pirmąsyk laikiau stojamuosius, ir žiauriai susimoviau.
Pameni?
Maniau, niekada neįstosiu,
ir kad teks visą gyvenimą dirbti picerijoje.
Lindėjau tada savo kambary,
o tu įėjai ir pasakei: „Tai - praeitis.
Susitelk į tai, ką darai dabar.“
Geras patarimas.
Taigi...
Aš myliu tave.
ŽINUTĖS PABAIGA
Vienas kartas - atsitiktinumas.
Du kartai - sutapimas.
Trys kartai - priešo darbas.
Gali patikrint...
Margo, tie sušikti ruskiai pavogė mano projektą.
Tyliau.
Galimas daiktas, jog jie irgi rado tokius pat sprendimus
savo branduoliniam šiluminiam varikliui.
Tokius pat.
Margo, plėtimosi santykis skiriasi vos 0,3 proc.
Galėjom suprasti vos tik pradėję perpylimą.
Jų vandenilio nuleidimo mova tiksliai atitiko mūsų raketinio kuro žarną.
Nėr šansų, jog tai - sutapimas.
Ką nori man pasakyti?
Kad prieičiau prie panelės Katiš
ir pasakyčiau, jog mes sabotuosim istorinę tarptautinę misiją
dėl matavimų, kuriuos atlikai iš TV ekrano?
Taip, aš tai padaryčiau.
Žinau, kad padarytum. O man reikia, kad tu susikauptum.
„Sojourner“ netrukus įskries į Marso orbitą.
Kontrolinis sąrašas patvirtintas.
Penki, keturi, trys, du.
Jungiam degimą Marso link.
Pirmas variklis rodo, jog slėgis kameroje krito per 17,2 barų.
Negerai. Gali būt turboeigos gedimas.
Antram varikliui teks kompensuoti skirtumą.
Pirmas variklis galėjo būt pažeistas susidūrimo metu.
Degimas baigtas.
Pradėta abiejų pagrindinių variklių išjungimo seka.
Pasiruošt išskleist soliarinę burę.
Pagreičio rodikliai - geri. Sklendžiam Marso link.
Tikėtina, kad į orbitą įskriesim trimis dienomis vėliau už „Feniksą“.
Vilai, man reikalinga išsami pirmojo variklio diagnostika.
Varytuvai turi veikti tam, kad įskrietume į Marso orbitą.
Ar kuris jūsų turi branduolinių šiluminių variklių teorijos pagrindus?
- Ne. - Tegu Poletovas dirba su varikliais.
Jis turi geriausią sovietinį parengimą.
Aš nežinau...
Verčiau rizikuosite savo įgulos gyvybėmis nei pasitikėsite rusais?
Vilai, supažindink draugą Poletovą su mūsų procedūromis.
Boldvin geriau kalba rusiškai.
Sutinki, Kele?
Taip.
Labas, Edai.
Aš turiu daug tau papasakoti.
Visų pirma noriu tau pasakyt, jog labai didžiuojuosi tavim,
nes stojai teisingumo pusėn.
Tikrai. Tai ir mane įkvėpė.
Išėjau iš darbo „Helios“.
Taip. Dabar oficialiai esu bedarbė.
Sveikas, Nikai.
Sveikas, Deni.
Aną savaitę pasirodei kaip tikras kompiuterių genijus.
Ačiū.
Nesinorėjo, kad kiti valdytų mūsų laivą likusius 64 mln. km.
Ne. Tuomet tikrai negalėtume sakyt,
kad esam „savo likimo kalviai“.
Kaip tau pavyko apeiti Devo lokautą?
Iš esmės aš skrydžio valdymo kompiuterį
prišėriau pasikartojančiomis Fibonačio skaičių sekomis,
kol jis pats užsirakino, o tada aš jį perkroviau saugos režime.
Bet vis tiek teko apeiti apsaugą.
Čia - linksmiausia dalis. Saugos režimas turi galinį įėjimą,
kuriam galioja slaptažodis, naudotas starto metu.
- O jis buvo? - „Vaivorykštė“.
„Vaivorykštė“. Geras. Kietai tu čia, Nikai.
Labas, Edai.
Aš turiu daug tau papasakoti.
Visų pirma, noriu tau pasakyt,
jog labai didžiuojuosi tavim,
nes stojai teisingumo pusėn.
Tikrai. Tai ir mane įkvėpė.
Išėjau iš darbo „Helios“.
Taip. Dabar oficialiai esu bedarbė.
Dar nežinau, ką veiksiu.
Pasielgiau kaip Edas Boldvinas.
Svarbiausia - šokt į priekį, o galvosim paskui.
Turiu pasakyt, tai išlaisvina.
Reaktoriui kaistant,
vėsinimo pompa veikia ties 10 000 rpm,
bet tau nereikia žinot šių skaičių,
nes srautą reguliuoja kompiuterinė programa.
Bet veikiant varytuvams, turi žiūrėti, kad CTRR neviršytų 100,
plius minus 15 kelvinų.
Ko ji taip greit kalba? Supratau tik iki CTRR.
Tai - kameros temperatūros rampos norma.
Jūsų NERVA labai panaši į mūsų rusiškus variklius,
jei tik ne tie siaubingi...
Kur išmokai rusiškai?
Anapolyje. O kur tu mokeisi anglų?
„Aš išreiškiu visus savo gebėjimus
ir gyvenu pataisos namuose,
nes kai kas nesutinka su mano raiškos būdais,
sakau tiesą, medituoju kaip budistas.“
Klausai „N.W.A.“?
Jie labai įdomiai naudoja kalbą. Nuostabu.
Ir jie labai gyvai nupasakoja gyvenimą Amerikoje.
Ar esi buvusi Komptone?
Ten gyvena ne baltaodžiai, taip? Getuose.
Aš esu ne baltaodė ir negyvenu gete.
Tu - iš Vietnamo.
Taip. Bet iš ten išvykau dar būdama visai maža.
Turėtum kažkada grįžti
ir pamatyti, kaip marksistinėje visuomenėje rūpinamasi žmonėmis.
Ten nėra vargšų.
Gal todėl, kad juos visus išžudė.
Tau tėvas pripasakojo.
- Ne, istorijos knygose skaičiau. - O jas parašė...
Gavote dar vieną pranešimą iš savo NERVA instruktoriaus, drauge Trocki.
Atėjo.
Kaip žadėta.
Džiaugiuosi, kad pavyko išsiaiškinti tą nesusipratimą
dėl jūsų saugumo leidimo, drauge.
Palikite mus, Lenara.
Man nega...
Penkias minutes.
Lauksiu už durų.
Ar tau viskas gerai?
Gerai, taip.
Kai man pasakė, kad tu - nebe Roskosmoso direktorius,
bandžiau su tavim susisiekti.
Tu tiesiog dingai. Niekas man nesakė, kur tu.
Lefortove.
KGB kalėjime?
Kristau.
Jie išsiaiškino, kad suteikiau tau daugiau informacijos, nei man buvo leista.
Tada, po Londono,
aš atsisakiau tęsti su jais...
Atsiprašau.
Ačiū.
Ar jie...
Taip.
Bet darė tai inteligentiškai. Be pykčio, supranti.
Žiūrėjo, kad nesulaužytų nosies, neišmuštų dantų.
Tačiau nepagailėjo plaučių,
inkstų.
Maniau, tai liovėsi atėjus Gorbačiovui?
Net Gorbačiovas negali suvaldyt KGB.
Lyg pavadėliu mėgintum sulaikyti pasiutusį šunį.
Margo. Atleisk man už tai, ką...
Aš nežinojau, ką daryti.
Mėginau juos sulaikyti,
bet jie grasino tėvui, motinai, seserims.
Neturėjau kur dėtis.
Melavau tau.
Taip. Ir aš labai ant tavęs pykau.
Iki šiol. Bet suprantu, kad neturėjai kitos išeities.
Atleisk man.
O dabar tu man padėsi.
Aš mus ištrauksiu, Sergėjau, mus abu.
Jie ilgai laikė mus po padu.
Aš pakalbėsiu su reikiamais žmonėmis ir parūpinsiu tau prieglobstį.
Ne. Margo, ne.
Ne. KGB atkeršys mano artimiesiems.
Tu nežinai, kokie jie yra... Atleisk.
Tu negali grįžti, kai jie taip su tavim pasielgė.
„Helios“ centre, kalba „Feniksas“. MOI degimas baigtas.
„Feniksas“ įskriejo į Marso orbitą.
Kaip ir planuota, pirmą sykį bandysime leistis po kelių valandų.
Jie - stabilioje orbitoje.
NASA iki čia skris dar kelias dienas.
„Feniksas“ baigia ryšį.
Ruoškime „Popajų“ leidimuisi.
Turiu nemalonią žinią, kapitone.
Dulkių audra dabar - dar smarkesnė.
Tikras pragaras.
Kokios sąlygos mūsų nusileidimo zonoje?
Matomumas - mažiau nei dešimt metrų visame regione.
O kas pas juos?
Tas pats ir jų zonose.
Mums belieka laukti.
Prakeikimas!
Mūsų nusileidimas atidėtas.
NAUJA ŽINUTĖ DŽIMIUI STYVENSUI
Nervina.
Labai noriu tai padaryt dėl tėčio.
Jis visą gyvenimą gailėjosi, kad nenusileido su „Apollo 10“.
Pameni, kaip jis pasakodavo,
kas buvo taip arti, jog rodėsi,
kad išties ranką ir pagriebs Mėnulio dulkių.
Pastaruoju metu daug apie jį galvoju.
Yra sunkiau nei maniau.
Ypač, kai Edas nuolat šalia.
Kartais jam kalbant apie Karen, jaučiu didžiulę kaltę.
Bet jis apkabina mane per pečius: „Vyruti“.
Tada noriu jį pasmaugti.
Jis ničnieko nenutuokia.
Tik spokso į mane plačiai ir kvailai išsišiepęs.
Maniau, aš susitvarkysiu, bet tu buvai teisus.
Spėju, aš tikėjausi, kad...
Aš nežinau...
Maniau, sugebėsiu viską pamiršt.
Bet tau sunku klausyt viso šito mėšlo.
Padaryk man paslaugą.
Paduok jai „Avery“ šokolado nuo manęs, kai mama nematys.
Absurdas. Esu branduolinės fizikos mokslų daktaras.
Kaip ta mergaitė savamokslė jankė su manim elgiasi?
Ji teisi.
Privalai išmokti šias avarines procedūras.
Rozales tik nori įsitikinti, ar tu tai žinai ir ar mes žinom.
Ji tyčiojasi iš manęs tavo akyse.
O tau rūpi, ką pagalvosiu? Juk aš - kvaila fašistinė reakcionierė.
Ne. Ne kvaila. To nesakiau.
Tu esi labai protinga ir graži fašistinė reakcionierė.
Graži?
Kaip amerikietė.
Taip!
Kas yra?
- „Helios“ negali leistis. - Kodėl?
Ten siaučia baisi dulkių audra.
Jei ji dar laikysis kelias dienas...
Mielieji, mes turim šansą.
Taip!
Tada sumali pumpurus į smulkius miltus.
Puikumėlis, tiesa?
Geras kvapas.
Humboldto apygarda. Aukščiausia kokybė.
Gerai.
Suberiam iki paskutinės smiltelės.
Dabar suberiam juos ant ištirpusio sviesto.
Tada dvi valandas paliekam ant silpnos ugnies.
Ačiū tau, miela šeimininke.
Bon appétit!
Aš pasiruošusi!
- Pavyko puikiai. - Taip?
Gerai.
Tikrai?
Mes su Mole juos vadinam lipnučiais.
O Dieve.
Pasiruošk smūgiui po maždaug 20 min.
Kaip čia ramu.
Taip. Tikrai.
Iki dabar negalėjau tuo pasimėgauti.
Ar tikrai iš ten išeisi?
Jau išėjau. Viskas.
Kas?
Labai keista. Kaip...
Yra toks rašytojas Kenas Kizis.
Pasak jo, mes į save žvelgiame kaip į pagrindinį aktorių savo filme.
Lipnutis, matyt, jau veikia. Paaiškink man, ką tai reiškia.
Pagalvok. Policininkas mato save kriminalinio trilerio žvaigžde.
Nusikaltėliai, jo partneris - antraplaniai personažai.
Arba astronautė mato save „2001“.
Tik klausimas, koks Karen filmas?
Tik nesakyk, kad „Absolventas“.
Gerai. Klausyk.
Aš tylėsiu apie tavo tamsią praeitį.
Pernelyg tiesmukai.
Gerai, koks filmas?
Nežinau.
Nuėjau ten, nes norėjau padėti Edui.
Vadinasi, tavo filmas vadinasi „Šventoji Karen“,
altruistė ir kankinė,
- puolusi padėt savo bejėgiui buvusiam... - Taip.
...nuo apgailėtino nuopuolio.
- Kokia nesavanaudė... - Tylėk.
- ...ir didžiadvasė humanistė. - Taip, supratau.
Tai padariau ir dėl savęs.
Bet kodėl?
Pamenu tą dieną labai aiškiai,
kai Treisė pasakė, kad buvo atrinkta į astronautes kandidates.
Labai pykau ant jos, ant jų visų.
Man rodėsi, kad visi mane pasmerkė.
Nes jos darė tai, ko tu negalėjai?
Ne. Dieve, ne. Aš nenoriu į kosmosą. Nekenčiu to kosmoso.
Aš irgi.
Bet jos išdrįso pamėginti.
Supranti? Pakeist gyvenimą ir...
O mane į tai pastūmėjo Šeino netektis.
Taip.
Kartais manau, jog geriausi dalykai kyla iš baisiausių patirčių.
Kaip ir Molė. Praradusi darbą NASA, ji ėjo iš proto.
Neturėjo kur save padėti.
Paskui vieną dieną ji paėmė mano teptukus
ir ėmė tapyti.
Ir atgijo.
- Atleisk, Molė Kob tapo? - Molė... Taip! Ir jai tai patinka.
Ir, būdama Mole, ji daro tai puikiai.
Kaip? Ji juk nemato.
Ne. Žinok, Monė į karjeros pabaigą beveik nieko nematė.
Aš nesu dailininkė.
Gerai. Aišku.
O kas tu? Kas patinka Karen?
Man patinka rizika. Dievinu derybas.
Man patinka kurti kažką nuo nulio.
Ir man puikiai tai sekasi.
Taip, tiesa.
Kas?
Matai, kaip saulės spinduliai krenta ant vandens paviršiaus?
Kaip koks vandens menas.
Štai tau ir lipnutis.
- O Dieve. - Sakiau.
Aš apsinešusi.
Gerokai apsinešusi.
Dieve mano.
Buvo atėjęs Veinas ir išmokė mane gaminti...
Mes gaminome desertą iš marihuanos.
Lipnučius! Mokė mane gamint lipnučius.
Kas bus toliau?
Aš labai džiaugiuosi dėl tavęs.
Tau gerai. Juk tu skrendi į Marsą, Edai.
Į Marsą. Girdi mane? Tu skrendi į Marsą, Edai!
Į Marsą. Eina šikt!
Tu skrendi į Marsą.
Aš taip tavimi didžiuojuosi.
Ką tu ten darai?
Aš irgi mielai paragaučiau to deserto.
Tik Kelei nesakyk, nes aš
- neišgirsiu pabaigos. - Deni, nemiegi?
Pas mane.
Džiaugiuosi, kad pagaliau susėdome.
Pastarosiom dienom dažnai prisimenu „Apollo 10“,
mus su tavo tėčiu.
Galėjom čia dabar sėdėt abu.
Arba jei likimas...
Jūs su Šeinu.
Jis norėjo būti astronautu, kaip ir jūs.
Vis dar skaudu.
Net po tiek metų. Tikėjausi, kad laikui bėgant taps lengviau, bet...
ne.
Kartais atrodo, kad net sunkiau.
Karen, turbūt, irgi sunku.
Taip.
Turiu pasakyti, kad jos ištvermė mane stebina.
Manęs ne. Toji moteris - kaip stichija.
Dieve padėk tam, kas jai pastos kelią.
O, taip.
- Esu ją matęs tokią. - Kada?
Tą vasarą, kai dirbau „Outpost“ bare.
Sykį tiekėjas supainiojo užsakymus.
Taip. Mačiau.
Jūs abu, regis, neblogai sutariate.
Nežinau. Mes tiesiog visada,
supranti, buvom labai artimi.
Net pačiais sunkiausiais laikais. Ypač sunkiais laikais.
Taip.
Todėl labai nustebau, kai jūs
nusprendėte išsiskirti.
Visi buvo šokiruoti.
- Taip. - O dėl ko konkrečiai?
Dėl daug ko.
Ar jūs buvot jai neištikimas?
Ne. Niekada.
Tai dėl ko tada?
O Dieve.
Karen?
Rimtai?
Negaliu patikėti.
Tik vieną kartą. Ir tai buvo dėl mūsų, o ne dėl to vyruko.
Taip. Jos visada taip sako.
Ne.
Ji Dievo akivaizdoje prisiekė būti ištikima, o paskui sulaužė priesaiką.
Tu dar jaunas. Aš irgi tavo amžiaus taip maniau.
Arba balta, arba juoda, gėris arba blogis, jokių kitų variantų.
Bet su amžiumi
imi suprasti, kad ne viskas taip paprasta.
Atleidimas
ilgas ir sunkus procesas, Deni.
Bet jo pabaigoje - malonė.
Ar ji nesakė, su kuo permiegojo?
Tai nesvarbu.
Taip, tiesa.
Bet jei sužinotumėte,
galėtumėte jam atleisti?
Jei sužinočiau, kas jis toks,
iš jo liktų šlapia vieta.
PO TRIJŲ DIENŲ, MARSO ORBITOJE
Hjustone, kalba „Sojourner“. Artėjame prie Marso orbitos.
Pasak mūsų telemetrijos, „Feniksas“ priekyje.
Pradedame ruoštis leistis
pagal jūsų atsiųstą naują trajektoriją.
Buvau čia pat, kai „Apollo 11“ nusileido Mėnulyje.
Nebuvome tikri, ar jiems pavyks grįžti.
Po dvidešimt penkerių metų man vis dar nuo jaudulio dilgčioja pilve.
Suprantama. Marsas - sudėtingiau
ir kur kas pavojingiau už Mėnulį.
Iš visų mūsų siųstų 15-ikos zondų
ant paviršiau nusileido tik du.
Iš mūsų devynių praradome tris. Orbitoje ir leidžiantis.
Septynios siaubo minutės. Taip pavadinome.
Tai puikus pavadinimas.
Bet kuriuo atveju, šįkart turiu gerą nuojautą.
Smagu matyti tave vėl besišypsantį.
Atleiskite, direktore Madison.
- Juk prašiau palikti visa tai. - Negalėjau.
- Klausyk... - Aleksėjus greit mokosi,
net pernelyg greit.
Rusiškam varikliui jis pritaikė tas pačias
procedūras kaip ir mes.
Savo dokumentus jie paliko erdvėlaivy „Mars - 94“,
tačiau jis puikiai prisiminė visus parametrus.
Jis privalėjo. Avarijos metu juk po dokumentus nesirausi.
Margo, prašau, tik pažiūrėk.
Taigi, rusų degimo kameroje perkaitimo riba buvo
- 3 350 kelvinų. - „3 350 kelvinų.“
Kameros slėgio riba
- 66,5 barų. - „65,5 barų.“
Turbopompos riba 33 000 rpm...
„33 000 rpm.“ Jis kalba toliau, bet esmė ta,
jog visi šie jo pateikti rodmenys sutampa su mūsų NERVA.
Gal jis sako mūsų rodmenis, nuslėpdamas jų?
Neįmanoma. Šie rodmenys nebuvo užfiksuoti „Sojourner“.
Šie skaičiai
pateikti iš 1992 m. versijos.
Čia yra dabartiniai mūsų skaičiai.
Kuriems galams Aleksėjus įsiminė senus rodmenis?
Iš kur iš viso jis juos gavo?
Iš tikslios mūsų variklio kopijos, darytos prieš dvejus metus.
Margo, kito paaiškinimo nėra.
Kažkas iš NASA perdavė jiems mūsų variklio projektą.
Dabar
susitelkime į mūsų astronautų nusileidimą Marse.
Bet
paskui
aš visa tai perduosiu Teisingumo ministerijai.
Bet dabar privalai liautis.
Ačiū, Margo.
Palik.
„Feniksui“ vos keliomis minutėmis lenkiant „Sojourner“,
neaišku, kas laimės šias lenktynes. Visas pasaulis trokšta
pamatyti, kas pirmas nusileis Marse.
Didžiulė dulkių audra gaubia abiejų erdvėlaivių nusileidimo aikšteles.
Ji siaučia jau kelias dienas ir yra atidžiai sekama.
Erdvėlaiviams pasiekus tašką, kai teks spręsti, leistis ar ne -
jų žargonu vadinamu „galima/negalima“ -
laivų kapitonai turės nuspręsti,
saugu jiems bus leistis ar ne.
Jei šiame taške jie nuspręs nesileisti,
jų laivai turės apsukti vieną orbitą aplink Marsą,
kol vėl atsidurs tame pačiame taške
po dviejų valandų.
Bet tada viena įgula jau gali būt pralaimėjusi lenktynes.
Abi įgulos patiria didžiulę įtampą,
nes už jų nugarų - ilgi ruošimosi šiai kelionei metai, net dešimtmečiai.
Nagi, žmonės, laikas bėga.
Ką mes ten turim?
Vaizdas lygiai toks pat, koks ir vakar.
Taip, bet sulyginus abu vaizdus...
Dulkių sluoksnis plonėja.
Turėtume gauti patvirtinimą iš mūsų palydovo.
Tai reiškia, kad teks apsukt dar vieną orbitą.
„Sojourner“ jau bus nusileidęs.
Nusileidimas būtų labai rizikingas, vade.
Ką pasakysi, vyruti?
- Leidžiamės. - Šaunuolis.
Ruoškite „Popajų“.
Hjustonai, kalba „Sojourner“.
Eigos sistema sukonfigūruota leidimuisi.
Gerai.
Po šešių minučių mes arba įeiname į dar vieną orbitą, arba leidžiamės.
Tikrinam viską. EECOM?
EECOM - tinkamas nusileidimui.
Kuras?
Slėgis kuro bakuose, reaktoriaus rodmenys - tinkami.
Navigacija?
„Sojourner“ sukonfigūruotas nusileidimui.
Viskas paruošta, vade Pūl.
Gerai, Rolanai, ką ten turim?
Palydovo duomenimis, vėjas 0-7-0 ir 60.
Matomumas 80. Aukštis nežinomas.
Per didelė rizika. Matomumas - per prastas.
Pamėginsime leistis, grįžę į tą patį tašką po dviejų valandų.
Pasiruošęs, pone Styvensai?
Taip, vade.
Važiuojam.
„Feniksai“, „Popajus“ pasiruošęs leistis Marse.
Supratome, „Popajau“. Sėkmės.
Radaras fiksuoja objektą, tolstantį nuo „Fenikso“.
- Jų leidimosi modulis. - Edas leidžiasi tokiomis sąlygomis.
Jaučia, kad kvėpuojam jiems į sprandą. Jei leisimės tiesiai, dar galim aplenkti.
Turim tik vieną šansą.
Aš nerizikuosiu įgula ir misija
esant tokiai mažai perspektyvai.
Vėl tas atsargumas. „Helios“ nusileis po 13 minučių.
Mūsų dviejų tautų labui negalime laukti.
Jei Edas nematys, jam neužteks kuro laukti.
Kad nusileistų, jam prireiks stebuklo.
Sakau jums, leidžiamės dabar.
Pone Kuznecovai, aš esu šio erdvėlaivio kapitonė.
Nuo šiol jūsų nuomonė manęs nedomina.
Rolanai, jei jis nors pyptelės, išjunk jo mikrofoną.
Su malonumu, vade.
„Popajaus“ leidimosi sistemos veikia normaliai.
Prašom.
Telemetrija rodo, kad „Sojourner“ varikliai neveikia.
Jie vis dar artėja prie sprendimo taško.
Atmosferinis aukštis patvirtintas.
Vade, iki leidimosi taško lieka 30 sek.
Ką darom?
Rolanai, ar tu matai tą patį, ką ir aš?
1090 ir 40. Matomumas 110.
Audra rimsta.
Taip. Matomumas gerėja.
Iki paviršiaus - 16 035.
Sprendimo taškas - po aštuonių sekundžių. Septynių, šešių...
Laikykitės, žmonės. Neriam žemyn.
Ruoškitės, pakratys.
Pradedam!
„Sojourner“ leidžiasi.
Jie lipa jums ant kulnų.
Aukštis - 9 000 metrų. Diapazonas - 10,3 km.
GPS sistemos gedimas.
Neveikia Marso GPS signalas.
Edai, be GPS nenustatysite vietovės.
Gal pagalvokit apie nutraukimą?
Variklio rankinis valdymas išjungtas.
Aukštis 4 000 m, greitis - 557.
Tęsiame leidimąsi.
Ruoškitės, pakratys. Pradedam!
„Sojourner“ leidžiasi tiesiai, centre.
Jai pavyks.
Kaip oras, Rolanai?
0-9-7 ir 37.
- 1 800 m. 2,1 km. - Sistemos perkrova.
Greitis 290, leidžiamės 1 809 per min.
Nagi.
Leidimosi variklius.
Durys atvertos. Varikliai paruošti.
Aleksėjau, tavo eilė.
Leidimosi variklių vožtuvai atidaryti. Kuro slėgis - normalus.
Junk!
1 000 m. Liko 400.
Nėra aukščio informacijos. Aukštimatis nemato per dulkes.
Nežinosime, ar arti paviršius.
Perjungiu rankinį valdymą.
Išjungiu automatinį leidimąsi, patys čiupinėsime.
Nagi.
Matomumas - nulinis. Per daug dulkių.
Laukiama informacijos.
Sek horizontą.
Nagi!
Pradedu nutraukimo seką.
Juokaujate? Ne.
„Feniksai“, „Popajus“ grįžta į orbitą.
Ne, duokit man valdymą. Atiduokit valdymą. Aš mus nuleisiu.
Mano sprendimas galutinis!
Aukščio radaras išsijungė. Leidžiamės aklai.
Ruoškitės.
Pasiruošiam. Po dešimties.
Penki.
Per greitai!
Hjustone, kalba Laimės slėnio bazė.
„Sojourner“ ir aštuoni žmonės saugiai nusileido ant Marso paviršiaus.
Taip!
- Mums pavyko. - Taip.
- Mes tai padarėm. - Taip, tiesa.
Mes padarėm.
Dabar baigsim tai, ką pradėjom.
Aš pervešiu tave ir tavo šeimą čia, bet kuria kaina.
Šaunuolė.
PIRMI MARSE UŽDUOTIS ĮVYKDYTA!
Išties svarbi diena ilgoje žmonijos istorijoje.
Naujai suburta amerikiečių ir sovietų įgula - Danielė Pūl,
Viljamas Taileris, Rolanas Baranovas,
Kelė Boldvin, Grigorijus Kuznecovas,
Dmitrijus Majakovskis, Izabelė Kastijo ir Aleksėjus Poletovas -
tapo pirmaisiais žmonėmis, nusileidusiais kitoje planetoje.
Jungiame Baltuosius rūmus,
kur prezidentė Elen Vilson ir prezidentas Michailas Gorbačiovas
netrukus kreipsis į žurnalistus ir geros valios žmones.
Šiandien mes įvykdėme vieną sudėtingiausių misijų istorijoje.
Šįkart tai padarėme ne vieni, o su buvusiais varžovais,
veikdami kaip tikri partneriai.
Gerai. EVA rampa nuleista.
Puiku. Kai išlipsim,
palaukime kol...
Ką darai, po galais?
Lipu į paviršių.
Ne, aš pirma. Mes taip tarėmės.
Nepamenu tokio susitarimo.
Nešk tučtuojau savo komunistinę subinę atgal,
antraip gausi į galvą!
Traukis. Velnias!
Štai ir pirmieji kadrai iš Marso paviršiaus.
Tuoj pamatysime pirmąjį žmogų, žengiantį ant Raudonosios planetos,
kaip Aleksėjus Leonovas tai padarė Mėnulyje prieš 25 metus.
Kažkas eina.
Matome kosmonautą ir astronautą.
Kuris pirmas... Pala. Jie žengia kartu!
Koks įkvepiantis vaizdas.
Išvertė Egidija Namavičė