Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- NETFLIX מציגה -‬
‫אתה מבוואריה?‬ ‫-כן.‬
‫וקוראים לך פררו?‬
‫אני האחרון.‬
‫הוא טעון, לא?‬ ‫-כן, הוא טעון.‬
‫תכווני אותו קדימה. כן. תורידי את הסוגר.‬
‫אני לא מצליחה לחלוץ אותן.‬ ‫-מה?‬
‫אני לא יכולה.‬
‫תשאירי אותן.‬ ‫-מה?‬
‫תשאירי את הנעליים.‬ ‫-והגרביים?‬
‫נו.‬ ‫-אני חייבת להוריד.‬
‫מה?‬ ‫-אני חייבת להוריד.‬
‫יש חדשות רעות.‬
‫תיכנסי.‬
‫לודוויג רצה להיפטר ממנו.‬
‫תמיד רצית ללמוד לנגן.‬
‫מרוצה?‬
‫החדרים...‬
‫מכרנו את רוב התכולה באיביי.‬
‫יש מסמכים?‬ ‫-כן, ברור.‬
‫אל תמכרו כלום יותר.‬
‫פשוט חשבנו...‬
‫שילמנו עם זה חשבונות.‬
‫לא, אסור למכור כלום עד שהדו״ח יושלם.‬
‫החוזה מסתיים בסוף החודש.‬
‫החדרים האלה עדיין מושכרים ביוני ויולי.‬
‫זה נמצא בתיקייה.‬
‫בדיוק.‬
‫זה המטבח.‬
‫וראיתם את שני החדרים האלה קודם.‬
‫זה הדו״ח הפיננסי לשנת 2014...‬
‫ו־2015.‬
‫יועץ המס שלי ישלח לך את הדו״ח ל־2016‬ ‫ביום שני.‬
‫מה עם השלישי, סמואל באך?‬
‫אנחנו לא מצליחים להשיג אותו‬ ‫כבר כמה שבועות.‬
‫הוא ויתר על הבעלות בפברואר.‬
‫רוצה קפה?‬
‫מים?‬
‫לא, תודה.‬
‫הכול פה פשוט מאוד.‬
‫אני אבדוק את זה בפירוט, ואז...‬
‫יש לי שאלה.‬
‫מה אפשר לעשות אם נרצה להמשיך?‬
‫תוכלו לשקול פשיטת רגל ולהקים חברה חדשה,‬
‫כתאגיד פרטי.‬
‫אני אמכור לכם את השם את כתבי־היד‬ ‫ואתם תמשיכו.‬
‫- הכול טוב -‬
‫לא, עוד רגע נצא לדרך.‬
‫כן, אעשה את זה.‬
‫טוב, סוזה...‬
‫אני צריך לומר שלום למישהי.‬
‫נו, תגיד שלום.‬
‫שלום.‬
‫ואו, איך גדלת.‬
‫כן.‬
‫טוב...‬
‫מה את עושה פה?‬
‫פגישת מחזור.‬
‫אוי, לא.‬
‫מה עוד? מה שלומך?‬
‫בסדר.‬
‫עדיין לא קראתי את הספר החדש של סמואל.‬ ‫הביקורות חיוביות?‬
‫הוא טוב?‬ ‫-כן, הוא טוב.‬
‫טוב כול־כך, שהוא חתם על חוזה עם אולשטיין.‬
‫אוי. מה איתך?‬
‫בדיוק נפגשנו עם מנהל פשיטות הרגל.‬
‫אוי, לא.‬
‫יש לי עבודה. את צריכה?‬
‫איזו?‬ ‫-העורכת הראשית שלי...‬
‫סיסי, זו יאנה. יאנה, תכירי את סיסי.‬ ‫היא הייתה השמרטפית של ויקטור והנדריק.‬
‫שלום.‬
‫היי.‬
‫אתה לא בא איתנו, מרטין?‬
‫לא, אני חוזר לסיים את הדרינק שלי.‬
‫הגיוני, כמו תמיד.‬
‫הוא מגיע מחר לחתונה בטירול.‬
‫תקפצי מחר ונדבר.‬
‫בסדר.‬
‫תהיי בקשר. מבטיחה?‬ ‫-מבטיחה.‬
‫נתראה מחר.‬ ‫-ביי.‬
‫צ׳או.‬ ‫-צ׳או.‬
‫צ׳או.‬
‫את נראית מצוין.‬
‫את כול הזמן מדברת.‬
‫לא התראינו הרבה זמן.‬
‫בואי נלך.‬
‫אנחנו משפצים את המשרד של הרופא.‬
‫פלורי אחראית על העיצוב. הוא מצליח.‬
‫אתם חוזרים למינכן?‬
‫עברנו לבוואריה התחתית.‬
‫לדוד של חבר שלי יש בית שם.‬ ‫הוא לא משתמש בו, אז אנחנו משפצים.‬
‫מעולה.‬ ‫-איזה יופי.‬
‫יפה.‬
‫מה איתך?‬
‫אני מנהלת סוכנות דוברות עם אחי.‬
‫תני לי.‬
‫לא יכול להיות.‬
‫אני עדיין לא בת 18.‬
‫הנה העודף. הנה הסיגריות.‬
‫מאיפה אתה מכיר את רוברט?‬
‫סיסי, אחותי.‬
‫הבנתי.‬
‫אתה מכיר את סברין פרונד?‬
‫הוא קופץ סקי. למה?‬
‫מישהי מהכיתה שלי יצאה איתו לארוחת ערב.‬
‫ואו.‬
‫זה ״ואו״?‬
‫סברין פרונד.‬
‫ואו!‬
‫אני רוצה לקנות את זה.‬
‫זה עולה כסף, אבל אין לי.‬
‫אני פשוט אשים שני יורו.‬
‫פספסתי.‬
‫אל תמשיכי הלאה. זה סוף העולם.‬
‫זה מבוי סתום.‬
‫שימי לב, חתול.‬
‫ועוד שחור!‬
‫אני יכול להתמודד איתו.‬
‫אני רואה.‬
‫גם אני קצת מפחד.‬
‫יאללה, תמשיך. אין לך מה לחפש פה.‬
‫אני רוצה להגיע לרוברט.‬
‫אתה יכול לעזור לנו?‬
‫אני מותשת.‬
‫בוא, אתה תישן על הספה.‬
‫זה פה?‬
‫שים לב.‬
‫מחבוא סודי.‬
‫בבקשה.‬
‫אני צריך פה קסדה.‬
‫איפה המתג?‬
‫יש פה כבל.‬
‫הנה הוא.‬
‫קיבלתי פה את הנשיקה הראשונה שלי מטורבן,‬
‫ואת הרעלת האלכוהול הראשונה שלי מטקילה.‬
‫אני אביא לך סדינים.‬
‫חכי.‬
‫הכול בסדר?‬
‫מעולה.‬
‫אני אקח את זה.‬ ‫-הנה.‬
‫הנה.‬ ‫-תודה.‬
‫יש לך ריח טוב.‬
‫בטח.‬
‫באמת.‬
‫הנה, פה. יש לך ריח כול־כך טוב. מה זה?‬
‫שנאפס.‬
‫משמש?‬
‫רוצה מים?‬
‫כן, מאוד.‬
‫מה עכשיו?‬
‫בוא נלך לישון.‬
‫לא, בואי נתנשק.‬
‫לא, בוא נלך לישון.‬
‫נו, רק אחת.‬
‫קטנה.‬
‫קטנה?‬ ‫-כן.‬
‫אבל אמיתית. פעם אחת? חשבתי ככה.‬
‫מתי אתה צריך לקום מחר?‬
‫מתי אתה צריך לקום?‬ ‫-למי אכפת?‬
‫קדימה, למיטה.‬
‫את מדברת איתי כאילו אני בן חמש,‬ ‫אבל אני לא בן חמש.‬
‫אז אל תתנהג כמו בן חמש.‬
‫טוב.‬
‫עדיף ככה? כן?‬
‫תפסיק. זה מטומטם.‬
‫מה? מה קרה?‬
‫זה מטומטם?‬ ‫-כן.‬
‫זה מטומטם?‬
‫את שמה לב שאת מאכזבת אותי?‬
‫את מרגישה טוב עם זה?‬
‫לא, אני מרגישה רע.‬
‫אז אל תעשי את זה.‬
‫אני לא חושבת שאני רוצה.‬
‫די.‬
‫תפסיק כבר!‬
‫את בסדר?‬
‫תראי לי.‬
‫זה בסדר.‬
‫זה לא נראה כול־כך נורא.‬
‫מה הבעיה שלך?‬
‫לא.‬
‫אתה רציני?‬
‫סיימת?‬
‫קדימה.‬
‫רד ממני.‬
‫הלו?‬
‫שלום.‬
‫את באה?‬
‫בשמחה.‬
‫השמש ממש נעימה בגינה.‬
‫איפה אתה גר?‬
‫תיכנסי.‬
‫אופס, מה קרה?‬ ‫-פינה חדה שהגיעה משום מקום.‬
‫הרבה אלכוהול, אה?‬
‫כן, גם.‬
‫ממתי אתה גר פה?‬
‫סיסי לא אהבה את הבית הקודם,‬ ‫אבל גם זה לא טוב לה.‬
‫לחם?‬
‫לא, תודה.‬
‫משהו לשתות?‬
‫קפה.‬
‫איך היה אתמול?‬
‫ביקשו ממני להיות סופרת צללים.‬
‫לא רע.‬
‫חלב?‬ ‫-כן, בבקשה.‬
‫לא צחקתי אתמול. אני מחפש מישהו.‬
‫העורכת הראשית שלי בהריון,‬ ‫ועכשיו יש לה ציסטות או משהו.‬
‫היא מרותקת למיטה פתאום.‬
‫אם את מעוניינת.‬
‫תחשבי על זה.‬
‫בסדר.‬
‫אני אחשוב.‬
‫זה ריק.‬
‫אני יורד למרתף. אביא גם דומדמניות.‬
‫אלוהים ישמור.‬
‫מה קרה?‬
‫המסילה מאחורי העצים.‬
‫אלה פסי רכבת.‬
‫זו החתולה שלך?‬
‫של סיסי. אז כן, היא שלנו.‬
‫יש לך מטלית? מגבת? מגבת מטבח?‬
‫תבדקי בסל הכביסה.‬
‫חשבתי שאת אצל מוניקה. מה את עושה כאן?‬
‫אני גרה כאן. למה?‬
‫שלום.‬
‫מה אתם עושים פה?‬
‫הרכבת דרסה אותה.‬
‫זה בסדר.‬
‫הבית הארור הזה!‬
‫המסילה הארורה הזו!‬
‫ברגע שתיכנסי לשם, את תישארי שם.‬
‫מעולה.‬
‫רואה?‬
‫אנחנו עומדים לעבור דירה.‬
‫זה נראה לי מטופש בלי קשר.‬
‫זה לא עוזר לאף אחד,‬ ‫שאת נשארת בבית הזה בשביל פיט.‬
‫זה עוזר לו.‬
‫תמיד תשלמי אם את לא עוזרת לאחרים.‬
‫כן.‬
‫אנדריאה, למשל.‬
‫הוא מזיין את הסטודנטיות שלו‬ ‫והיא שוב מאושפזת.‬
‫והיא מטפלת בחמותה.‬
‫המורסות על כול הגוף שלה חזרו,‬
‫הפריחה הנוראית הזו.‬
‫והלגה...‬
‫היא עשתה בחכמה.‬
‫היא לא רדפה אחרי בחור.‬
‫היא יצאה לטיול מסביב לעולם.‬
‫היא בטח עשתה בחכמה.‬
‫את מבינה למה אני מתכוונת.‬
‫אני לא רוצה לחטוף פריחה.‬ ‫פיט יהיה חייב להבין.‬
‫מה קרה לך בעין?‬
‫מישהו מפגישת המחזור.‬
‫הוא רצה ואני לא.‬
‫מה?‬
‫ואז?‬
‫כלום.‬
‫מה הוא רצה.‬
‫אוי, אמא. הוא רצה לטבול בברכה.‬
‫מי זה היה?‬
‫את לא מכירה אותו.‬
‫מרסל.‬
‫ומה מרסל עשה?‬
‫כלום.‬
‫אני יכולה להגן על עצמי.‬
‫אני רואה. לכן יש לך פנס בעין.‬
‫כי מעדתי וקיבלתי מכה מפינה.‬
‫די.‬
‫זה לא מוצא חן בעיניי.‬
‫זה לא העניין.‬
‫לא זה לא.‬
‫באמת...‬
‫כן, זה מוצא חן בעיניי.‬ ‫-גם בעיניי.‬
‫זה מעולה.‬
‫עכשיו ספרי לי. מה קרה.‬ ‫-כלום לא קרה.‬
‫מרסל רצה לטבול בברכה, אני מעדתי.‬
‫ואז?‬
‫את היסטרית. תפסיקי.‬
‫אני לא, ולא אפסיק.‬ ‫-תפסיקי. עכשיו!‬
‫ומה שלומך?‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫שלום.‬
‫תמסור ד״ש לליסה.‬
‫כן, אני אעשה את זה.‬
‫אני אשלח הבהרה על הכותרות.‬
‫נהיה בקשר.‬
‫גם לך.‬
‫ביי.‬
‫היי. סליחה.‬
‫מה קרה?‬
‫נתקלתי בארון בחושך.‬
‫איפה?‬ ‫-אצל משפחת קימלר.‬
‫תראי לי.‬
‫לא נורא.‬
‫אתה יכול לפרק את מתלה המעילים?‬ ‫הברגים מוברגים חזק מדי.‬
‫זה הכול?‬ ‫-לא.‬
‫צריך לזרוק את מכונת הצילום.‬ ‫-מה?‬
‫מכונת הצילום.‬ ‫-בסדר.‬
‫ואת הפרס המכוער של סמואל.‬
‫טוב, זה הכול.‬
‫בואי לפה.‬
‫בטח כולם חושבים שהרבצתי לך.‬
‫אוף.‬
‫רגע.‬
‫תניחי.‬
‫איך היה בפגישת המחזור?‬
‫נחמד. אלה שבאו מקימים בתים ומביאים ילדים.‬
‫אלה שלא, לא באו.‬
‫גם אנחנו מקימים בית.‬
‫ואני באתי.‬
‫תודה.‬
‫לא ביקשת טופו?‬
‫סליחה.‬
‫לא, לא חשוב.‬
‫למה? שמעתי אותך מזמינה.‬ ‫היא רצתה את זה בלי בשר.‬
‫היה כתוב ״עוף״.‬
‫מעולה, תודה.‬
‫הטקסט של קלמנס מעולה.‬
‫גולמי מאוד...‬
‫אישי מאוד. ממש...‬
‫אני אוהב אותו מאוד. את חייבת לקרוא.‬
‫אנחנו בפשיטת רגל, פיט.‬
‫אנחנו מוציאים שלושה ספרים.‬ ‫-אז מה?‬
‫מה זאת אומרת?‬ ‫-זה לא משנה כלום.‬
‫אפילו אדון הורן אמר‬
‫שאין בעיה להתחיל מחדש.‬
‫הוא רק רוצה לדעת אם לפרק את החברה‬ ‫או להכריז על פשיטת רגל.‬
‫נראה לך שאכפת לו?‬
‫גם לך כבר לא אכפת יותר?‬
‫קרעתי את עצמי לחתיכות שש שנים.‬
‫איזה מטומטם אתה.‬
‫את רוצה לוותר, נכון?‬
‫פגשתי את רוברט ספרט בפגישת המחזור.‬
‫הייתי שמרטפית של הילדים שלו.‬
‫הוא ראש מחלקת מדעי הרוח‬ ‫בהוצאה לאור ״ורדר״.‬
‫הוא הציע לי עבודה.‬
‫איזו עבודה?‬
‫מחליפה לעורכת הראשית שלו. היא בהריון.‬
‫מה?‬
‫היא מרותקת למיטה בגלל ציסטות.‬
‫את רוצה לכתוב ספרי עיון?‬
‫זה לא רע, בעיקרון.‬
‫זה מעולה, בעיקרון. אבל אנחנו עוברים.‬
‫עדיין לא הסכמתי.‬
‫אז למה את מספרת לי?‬
‫רק רציתי לדבר על זה.‬
‫אז דברי. מה?‬
‫הפותחן אצלך?‬ ‫-לא.‬
‫הוא היה אצלך לפני רגע.‬ ‫-אבל לא עכשיו, כמו שאתה רואה.‬
‫הוא בכיס שלך?‬ ‫-מה אתה רוצה?‬
‫את הפותחן. פשוט תבדוק.‬ ‫אולי הכנסת אותו לכיס בטעות.‬
‫טוב, יאנה. אין בעיה.‬
‫זו אשמתה.‬
‫טוב, את לא שיכורה. לא חשוב.‬
‫אני אתקשר בכול אופן. את לא חייבת לענות.‬
‫כן.‬
‫כן. נשיקות. נתראה.‬
‫אתן הבנות.‬
‫מה עשית?‬
‫היו לי חיים לפניה.‬
‫איך אתה מעז?‬
‫רצית לקרוא את זה.‬
‫של סמואל.‬
‫אה, כן.‬
‫תודה.‬
‫תציצי בחדר ליד. הוא יהיה המשרד שלך.‬
‫נוכל להחליף לשולחן קטן יותר.‬
‫יהיה לך מקום לספה של שני מושבים.‬
‫אני צריך תשובה עד מחר.‬
‫יש עוד מועמדת.‬
‫תשני על זה.‬
‫איפה הבנים שלך?‬
‫עם אמא שלהם, בהולנד.‬
‫זה נושא לא נעים.‬
‫בבקשה, את חייבת לקבל אותה.‬
‫אני צריך לפחות אישה אחת בחיים‬ ‫שנמצאת בצד שלי.‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫שלום.‬
‫תבואי איתי לתאטרון? סיסי לא מרגישה טוב.‬
‫לאיזו הצגה?‬ ‫-״נורה״. הצגת הבכורה.‬
‫תראי מה מצאתי.‬
‫הטלפון שלו כבוי כבר ששה ימים.‬
‫קצת יותר מדי ״אגם הברבורים״.‬
‫יפה.‬
‫איפה היית?‬
‫קחי.‬ ‫-סליחה, הייתה לי שיחת טלפון.‬
‫הנה מרטין.‬
‫חבר טוב שלי וגיסי.‬
‫הוא אחראי על מיזוג המחלקות.‬
‫איזה צחוק. שלום.‬
‫שלום.‬ ‫-אתם מכירים?‬
‫מפגישת המחזור.‬
‫ברור, גם אנחנו היינו שם.‬
‫הנה הצלצול של תחילת ההצגה.‬
‫איך הייתה החתונה?‬
‫ככה־ככה.‬
‫את רוצה לדבר?‬
‫״רוצה״?‬
‫טוב, אפשר לדבר?‬
‫אולי לא פה.‬
‫נהנית?‬
‫ככה־ככה. ואת?‬
‫לא, היא יומרנית ומטופשת.‬
‫מה זה המיזוג הזה?‬
‫שתי מחלקות מתמזגות.‬ ‫אנחנו מנהלים את זה כבר שלושה חודשים.‬
‫לעוד כמה זמן?‬
‫ששה שבועות.‬
‫היי. שלום, איב.‬
‫זה אתה! שלום.‬
‫את פה?‬ ‫-ברור.‬
‫מה חשבת?‬
‫נרדמתי כמה פעמים.‬
‫אני מופתע.‬ ‫-אתה אהבת?‬
‫כן.‬ ‫-כן?‬
‫אנחנו הולכים לשומן. תבואו?‬ ‫-בשמחה.‬
‫נתראה.‬ ‫-כן.‬
‫אשתו של המו״ל. נחמדה מאוד.‬
‫הזמינו אותי למסיבת יום הולדת והבטחתי לבוא.‬
‫חבל.‬ ‫-כן.‬
‫נהיה בקשר.‬ ‫-כן.‬
‫שיהיה ערב נעים.‬ ‫-גם לך.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫איפה היית?‬
‫בבית ובפאנל בלונדון.‬
‫ביטלנו איתם.‬
‫כן, ואז אני אישרתי הגעה.‬
‫היה נחמד. הם מוסרים ד״ש.‬
‫מה?‬
‫רק רציתי לדבר על זה.‬
‫אני לא רוצה לדבר על זה.‬
‫אני רוצה.‬
‫לא.‬
‫את רוצה את רשותי,‬ ‫אבל את צריכה לפתור את זה בעצמך.‬
‫רק חבל על הפסנתר.‬
‫יש קפה.‬
‫מה איתך?‬
‫לא עניינך. תעשי מה שאת רוצה.‬
‫היי.‬
‫רצית שאודיע לך.‬
‫אז אני מודיעה לך.‬
‫גם אני שמחה.‬
‫כן.‬
‫תהליך נורמלי לחלוטין.‬
‫שלום.‬
‫תיכנסי. בדיוק סיימנו.‬
‫אל תשכח את התזכיר ליום ששי‬ ‫ואני אשלח לך את השאלון.‬
‫בדיוק.‬
‫תודה.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫היי.‬
‫היי. הכול בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫מרטין אמר שפגישת המחזור הייתה ערב נחמד.‬
‫רקדנו טנגו.‬
‫הוא יודע לרקוד?‬
‫ככה־ככה.‬
‫זה מה שהוא צריך.‬
‫אנחנו חייבים למהר.‬
‫אני צריך להגיע למרפאת הפוריות‬ ‫בעוד שעה וחצי.‬
‫אתה רוצה ילדים?‬
‫אם הגדולים שלך לא מדברים איתך יותר,‬ ‫אתה מביא חדשים.‬
‫אני מצפה לזה. באמת.‬
‫יאנה?‬
‫כן?‬
‫שנדבר עכשיו?‬
‫זה לא חייב להיות פה.‬
‫אפשר לשבת לקפה.‬
‫מצטערת, יש לנו אורחים.‬
‫על מה אתה רוצה לדבר?‬ ‫-טוב...‬
‫אני מצטער.‬
‫אני לא יודע איך להתנהג עכשיו.‬
‫אתה לא צריך לעשות כלום. מה תעשה?‬
‫זה לא ש... אני לא יודע.‬
‫את חייבת...‬
‫להגיד מה את צריכה, או מה אני יכול לעשות.‬
‫איזה מתוק.‬
‫אתה יכול להביא לי שוקולדים.‬
‫אל תיתן לנו...‬ ‫-שלום.‬
‫התכוונתי לזה שנמצא ברחוב טמבלינגר.‬
‫המוסך.‬ ‫-הבנתי. תודה.‬
‫צ׳או.‬ ‫-להתראות.‬
‫רק רציתי להגיד שאני אעשה מה שתרצי.‬
‫רוברט לא יודע כלום.‬
‫אם זה חשוב לך, אני מוכן לומר לו.‬
‫לא, זה לא. להפך.‬
‫בוא נחסוך את זה מרוברט‬ ‫ולא נסבך את זה יותר.‬
‫אני יכול להעביר סמכויות לקולגה. אין בעיה.‬
‫זה יותר מדי.‬
‫אני לא רוצה לעשות מזה עניין.‬
‫בסדר.‬ ‫-כן?‬
‫מה שתרצי.‬
‫זה כול מה שרציתי לומר.‬
‫מה שאת רוצה חשוב לי.‬ ‫-אני לא רוצה כלום. תודה.‬
‫הכול...‬
‫תודה.‬
‫הכול טוב.‬
‫בסדר.‬ ‫-באמת.‬
‫טוב, נתראה.‬
‫זהירות עם הרוזמרין, או שהדגים ייצאו מרים.‬
‫כן, צריך תימין.‬
‫מה שלום רוברט?‬
‫נראה שיש לו בעיות עם אשתו.‬ ‫חוץ מזה, הוא בסדר.‬
‫אתה מכיר את רוברט?‬
‫לא, למה?‬
‫סתם.‬
‫מה תעשו עם הבית?‬
‫נראה.‬ ‫-כמה חדרים יש בו?‬
‫אני מכירה הרבה אנשים שירצו אותו.‬
‫היינר עם המשפחה והנכדים שלו.‬
‫הוא מחפש המון זמן.‬
‫חילוף שבועי או משהו. גם אני ארצה...‬
‫סבינה, זה אתר בנייה.‬
‫אני מתכוונת לטווח הארוך.‬
‫אמא, די.‬
‫נראה לי שיש מספיק תפוחי אדמה.‬
‫רק האחרון פה, בסדר?‬
‫בן כמה רוברט?‬
‫חמישים וחמש, שש.‬
‫מה עכשיו?‬
‫אני יכולה לשכב אתך.‬
‫טוב.‬
‫זהירות, שלא תפלי. בואי תרדי.‬
‫יופי. אני אתן לך קצת נייר לנגב‬
‫את הג׳ל. ואז...‬
‫...נמשיך לדבר?‬
‫כן.‬
‫ורנר, אני לא יכולה לדבר כרגע.‬
‫יופי, מצוין.‬
‫מעולה. ביי.‬
‫כן, בדיוק. בין שבע וחצי לשמונה.‬
‫כן, ביי.‬
‫עד יום רביעי בשבוע הבא, אבל זה יהיה בלחץ.‬
‫יש אפשרות של הפלה תרופתית.‬
‫את לוקחת כדור, ואחרי יום או יומיים‬
‫את עוברת הפלה בבית, ואת מגיעה לפה לבדיקה.‬
‫אחרי־כן, זו תהיה הפלה עם מכשירים.‬
‫סוג של גרידה תחת הרדמה.‬
‫בגרמניה תוכלי לעשות את זה באופן חוקי‬ ‫עד אמצע ספטמבר,‬
‫אולי אפילו עד סוף ספטמבר. זה אומר...‬
‫כן, אין בעיה.‬
‫כן, גם הכתובית בדרך האיווי.‬
‫בדיוק.‬
‫בסדר.‬
‫ביי.‬
‫עישנת?‬
‫כן, אחת, ליד החלון.‬
‫יש לך עוד?‬
‫מה זאת אומרת, אסור לך?‬
‫ד״ר הבישט אומר שזה גורם לאימפוטנציה.‬
‫סיגריה אחת שווה להתמוטטות עצבים.‬
‫זו אמונת שווא‬
‫שאישה צעירה גורמת לך להרגיש צעיר.‬
‫אישה צעירה גורמת לך להרגיש זקן.‬
‫המשרד של מרים.‬
‫של הנינג.‬
‫מי זה הנינג?‬
‫של רוברט.‬
‫ושלי.‬
‫אני מבין. יש לך פגישה?‬
‫יכולת לבוא אתי‬
‫ולפגוש את כולם.‬
‫הרמן וכול השאר.‬
‫כן.‬
‫פיט, רוברט. רוברט, פיט.‬
‫שלום.‬ ‫-נעים להכיר.‬
‫גם אותך.‬
‫מה אתם מתכננים לעשות?‬
‫אולי לאכול משהו? אתה רעב?‬
‫שניכם יכולים לבוא.‬
‫יהיה אוכל טוב. הזמנו קייטרינג.‬
‫זה יום ההולדת של גיסי.‬ ‫אנחנו חוגגים לו יחד עם המסיבה במשרד.‬
‫נשמע נחמד.‬ ‫-כן. אנחנו הולכים ל״באולינג איזר״.‬
‫זו מסורת.‬ ‫הלכתי לשם לפני 20 שנה עם אבא שלו.‬
‫מה?‬
‫בואי, אל תהיי נודניקית.‬
‫באולינג זה כיף.‬
‫מה הבעיה?‬
‫הצלחה, לא?‬
‫מזל טוב.‬ ‫-תודה.‬
‫פיט, מרטין.‬
‫שלום, יום הולדת שמח.‬ ‫-תודה.‬
‫ולא טובעים?‬
‫לא, צפים בזכות מי־המלח.‬
‫נעול פה.‬ ‫-זה ממש לצוף, מעולה.‬
‫מה קנית לאחיך?‬
‫קורס על יינות.‬
‫הוא רוצה לדעת יותר,‬ ‫אבל לפעמים כן ולפעמים לא.‬
‫ואז היא אומרת ליועץ הפסיכולוגי...‬
‫אגב, אישה נחמדה מאוד. נחמדה מאוד.‬
‫יושבת מול קיר‬ ‫עם תמונה של תינוקות בתוך קליפות ביצים.‬
‫לא חשוב.‬ ‫היא מדברת איתה, ואני יושב לידה, כן?‬
‫אני יושב לידה, אני שם,‬
‫אבל היא מספרת לה‬
‫שהיא חוצה את המדבר לבד וגוועת בצמא.‬
‫היא כמעט מתה.‬
‫ואני מגיע, סוחב בקבוקי מים.‬
‫אני שותה אחד,‬
‫ואני שופך אחד...‬
‫על...‬
‫על הראש שלי,‬ ‫ואני לא נותן לה אפילו בקבוק אחד.‬
‫היא לוקחת את הדימוי הזה ברצינות.‬
‫והיועצת הזו...‬
‫היא נתפסת לזה.‬
‫את צוחקת.‬ ‫אני אמור לדבר איתן על בקבוקי מים?‬
‫מה היית עושה?‬ ‫-לא הייתי סובלת את זה.‬
‫כן, אבל אני...‬
‫פשוט לא הייתי סובלת את זה.‬
‫אני רק מנסה להבין אותה.‬
‫תזיין אותה שלוש פעמים ביום.‬
‫אולי היא תיכנס להריון ומצב הרוח שלה ישתפר.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫איך זה קרה?‬
‫רוברט הציע ופיט אוהב באולינג.‬ ‫-טוב.‬
‫מה המצב?‬
‫טוב. אני בהריון.‬
‫ידעת שצריך לחכות שלושה ימים אחרי הייעוץ‬
‫לפני שאפשר להגיע למרפאה?‬
‫כדי לחשוב.‬
‫כדי לא לקבל החלטה פזיזה או לא נכונה.‬
‫אני יכול לעשות משהו?‬
‫מה למשל?‬
‫תראה.‬
‫אל תניח הנחות. אולי הוא לא שלך.‬
‫אני ערה משעה שש, אני מתה מעייפות.‬
‫מרטין נתן לי עצות מועילות.‬
‫לגבי העסק, איך להתחיל אותו וכאלה.‬
‫הוא ממש נחמד.‬
‫כן, הוא נחמד.‬
‫בואי לפה.‬
‫מה קרה?‬
‫הנה סמואל.‬
‫לא רוצה.‬
‫חכי.‬
‫היי.‬
‫מה שלומך?‬
‫מה קורה? אתה לא מתבייש?‬
‫לא ממש.‬ ‫-מה?‬
‫אנחנו מנסים לתפוס אותך כבר שבועות.‬ ‫למה אתה לא מדבר איתנו?‬
‫פיט, אף אחד לא יכול לדבר איתך.‬
‫אתה יודע מה?‬
‫אתה פחדן וחתיכת חרא.‬
‫שלום, היי.‬
‫היי.‬
‫אתה משוגע?‬
‫רואה למה התכוונתי?‬ ‫-אתה משוגע לגמרי?‬
‫פיט, די.‬ ‫-אמרתי לך.‬
‫פיט, די.‬ ‫-אתה ממש נהדר, אה?‬
‫פיט, די.‬ ‫-אתה הכי טוב שיש.‬
‫מה?‬
‫די.‬
‫מה, יאנה? מה?‬
‫אני לא צודק?‬
‫אנחנו מתכוונים להירגע?‬ ‫-אלוהים.‬
‫לכי תכתבי דו״חות.‬
‫אני יכולה לקרוא לעמיתים שלי.‬ ‫-אלוהים, אנחנו סתם מדברים.‬
‫מה, יאנה?‬
‫הוא לא מתכוון.‬
‫כן, אני מתכוון.‬ ‫-תירגע.‬
‫הוא יירגע.‬ ‫-אני לא.‬
‫אנחנו מכירים אותו ויכולים להתמודד.‬
‫את יכולה ללכת.‬ ‫-זה לא נראה ככה.‬
‫לך. לך כבר!‬
‫בשמחה.‬
‫טוב.‬
‫הכול טוב. תודה.‬
‫בטוחה?‬ ‫-כן, תודה.‬
‫את יכולה להתמודד, אה?‬
‫נו, באמת.‬ ‫-מה?‬
‫פיט, אני בצד שלך.‬ ‫-לא.‬
‫אני כן.‬ ‫-את לא.‬
‫פיט, תקשיב. אני בצד שלך.‬ ‫-תעזבי אותי בשקט.‬
‫יאנה, תעזבי אותי בשקט.‬
‫אתה?‬
‫ואת?‬
‫מה את עושה פה?‬
‫הקדמה להנינג. ואתה?‬
‫קרה משהו?‬
‫עוד לא.‬
‫זה קרה.‬
‫מה עשית?‬
‫לא עשיתי כלום.‬
‫זו הייתה סיסי.‬
‫מה?‬
‫כן.‬
‫היא בעטה בי והעיפה אותי מהמיטה.‬
‫ואז היא המשיכה לבעוט בי.‬
‫מה?‬
‫למה?‬
‫כי הייתי עייף.‬
‫היא משוגעת לגמרי.‬
‫ואתה נותן לה לבעוט בך?‬ ‫-אני לא יכול לבעוט בחזרה.‬
‫אתה יכול.‬
‫זה מגוחך.‬
‫זה חייב להיפסק.‬
‫איך?‬
‫אני אזמין לך חדר במלון.‬
‫פיט?‬
‫מה?‬
‫אפשר להיכנס?‬
‫לא.‬
‫תודה.‬
‫מי ייקח אותך הביתה?‬ ‫-מונית.‬
‫מי המלווה שלך?‬
‫נהג המונית.‬ ‫-זה בלתי אפשרי.‬
‫למה לא?‬
‫אנחנו לא יכולים לשחרר אותך בלי מלווה.‬
‫לא תהיי כשירה לנסוע‬
‫ותסבלי מהשפעת ההרדמה הכללית.‬
‫לכן אני אסע במונית.‬
‫את לא יכולה.‬ ‫זה היה כתוב בדף המידע וגם אמרנו לך.‬
‫זה מטופש. נהג המונית יכול להיכנס לפה...‬
‫גברת מאן, אני לא מנהלת דיון עכשיו.‬
‫אני לא יכולה לתת לך להיכנס לאזור הניתוח‬ ‫בלי מלווה.‬
‫סבינה מאן.‬
‫כן, אני מחכה לסבינה.‬
‫אני...‬
‫פיט, הבנתי אותך.‬
‫פשוט תסתובב ותחזור הביתה. אני אחכה פה.‬
‫אז...‬
‫אמרתי לך לא לבוא.‬
‫אמא שלך בכנס בהמבורג והיא דואגת.‬
‫עברת הפלה?‬
‫את יכולה לקום?‬
‫בבקשה, לך.‬ ‫-מה?‬
‫עוף מפה.‬
‫אני אמדוד את לחץ הדם שלך,‬
‫ואם הכול טוב, תוכלי ללכת.‬
‫תירגעי.‬
‫מעולה, 125 על 80.‬
‫תני לעצמך להתפנק.‬
‫אולי מרק עוף?‬ ‫-כן, אולי.‬
‫גברת מאן.‬
‫ביי.‬ ‫-סעו בזהירות.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫מה את עושה פה?‬
‫תגידי לי מה הקטע.‬ ‫-עזוב אותי.‬
‫מה את רוצה ממני?‬
‫כלום.‬
‫ביומיים הקרובים אשן אצל קלמנס.‬ ‫אני עוזר לו לעבור דירה.‬
‫אם תהיי במקום אחר ביומיים הקרובים,‬ ‫אני אוכל לקחת את הדברים שלי.‬
‫אפשר בבקשה לדבר?‬
‫לא, אני לא רוצה לדבר יותר, האמת.‬
‫את יכולה לעלות לבד?‬
‫אמא שלך תצטרך את זה.‬
‫טוב, אגיע למשרד ואשלח לה.‬
‫היי!‬
‫את לא נורמלית?‬
‫אתה בסדר?‬
‫אפשר, נראה.‬
‫איפה את, בבית?‬
‫שלום, רוברט פה?‬
‫לא.‬
‫הוא לא פה, אני אחזור אלייך.‬
‫זו הייתה סיסי.‬
‫רוברט לא בבית. את יודעת איפה הוא?‬
‫בטח. הזמנתי לו חדר במלון. למה?‬
‫אה.‬
‫מה זאת אומרת, ״אה״?‬ ‫-לא ידעתי.‬
‫פשוט לא ידעתי.‬
‫מה אתה רוצה עכשיו?‬
‫כלום, אני לא רוצה כלום.‬ ‫-בטח, אתה אף־פעם לא רוצה כלום.‬
‫עד כדי כך שאתה לא יכול לומר או לעשות כלום.‬
‫רע מאוד. קשה לך.‬
‫את יכולה להסביר לי מה קורה?‬
‫כלום. למה?‬
‫הכול נהדר.‬
‫ואתה?‬
‫אין לי מושג, תגידי לי את.‬
‫באמת? ומה?‬
‫אתה עדיין לא יודע.‬ ‫אתה אף פעם לא יודע, נכון?‬
‫כבר היינו פה.‬
‫אתה עדיין לא יודע מה לומר או לעשות.‬
‫אתה אף־פעם לא יודע.‬
‫ידעת מתישהו?‬
‫היה זמן בו מוח הציפור הפצפון שלך‬ ‫היה גדול כמו הזין שלך?‬
‫שאני אגע בך?‬
‫כאן?‬ ‫-תפסיקי.‬
‫להפסיק?‬
‫כאן?‬ ‫-תפסיקי.‬
‫להפסיק?‬
‫להפסיק, כן?‬
‫אני צריכה להפסיק?‬ ‫-כן.‬
‫אתה לא רוצה? לא מוצא חן בעיניך?‬ ‫נעים פה.‬
‫היי!‬
‫תפסיקי.‬ ‫-היי, מה זה?‬
‫מה זה?‬
‫פה?‬ ‫-יאנה.‬
‫אל תעשי עניין.‬
‫מה זה?‬ ‫-תפסיקי!‬
‫לך תזדיין!‬
‫אל תיגע בי!‬
‫רוברט לא תפס אותך. אני צריכה את הדו״ח.‬
‫בדיוק שלחתי לך.‬
‫אני צריכה להגיע לקלן מחר.‬ ‫-אני שולחת לך.‬
‫למה את לא עונה לטלפון?‬
‫מה קורה?‬
‫למה את לא עונה כשאני מתקשרת?‬
‫מה קרה?‬
‫את רוצה שאחזור?‬
‫אני אגיע בקרוב.‬
‫בסדר.‬
‫תפוחי האדמה עדיין קצת קשים.‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫רוברט מגיע אחר־כך לכנס.‬ ‫-טוב.‬
‫תתקשרי אליו.‬
‫לא, הוא לא עונה.‬
‫קחי את שלי. לי הוא עונה.‬ ‫-כן.‬
‫לך הוא עונה.‬
‫יפה מצדך, אבל...‬
‫הוא צריך לרצות את זה.‬
‫היי.‬ ‫-שלום.‬
‫עזבתי את סיסי.‬
‫שמעת משהו ממרטין?‬ ‫-הוא בטח יגיע עוד מעט.‬
‫אני אומר כמה מלים, בסדר?‬ ‫-טוב.‬
‫בוקר טוב לכולם.‬
‫בוקר טוב.‬
‫זו הייתה תקופה חשובה‬
‫ואני חושב שגם אמוציונלית‬
‫ומרגשת עבורנו. היום האחרון.‬
‫אני חושב שמרים תכננה בשבילנו משהו נחמד.‬
‫אני מאחל לכולכם חוויית סיום טובה.‬
‫בבקשה, מרים.‬
‫שניים.‬
‫קדימה. שניים.‬ ‫-שניים.‬
‫אחד.‬
‫שניים.‬ ‫-שלושה.‬
‫כמעט.‬
‫מעולה. לא רע.‬
‫לא רע יחסית לפעם ראשונה.‬
‫השניים האלה?‬ ‫-זה מאחורה?‬
‫הם יכולים להיות מהירים‬ ‫ולהגיע אל מתחת לשולחן.‬
‫אני מסתכלת.‬ ‫עד עכשיו יש לנו רק את שני הכדורים האלה.‬
‫זה לא טוב.‬ ‫-סליחה.‬
‫תודה.‬ ‫-אין בעד מה.‬
‫מי רוצה...‬
‫אם למדתי משהו היום,‬ ‫זה שעבודת צוות לא עובדת.‬
‫בואו נדבר בכנות.‬
‫אם הייתי לבד,‬ ‫הכדור היה מגיע לכלי תוך 30 שניות.‬
‫הכדור נפל. הוא נעלם פעם אחת‬
‫בכיס של מכנסיים או ז׳קט. איפה הוא היה?‬
‫זו היית את?‬
‫מה הייתה החוויה שלך, סוזנה?‬
‫זה היה מוזר. היו רק שני כדורים.‬
‫האחרון עם הכדור היה צריך לומר ״כאן״ מיד.‬
‫זה היה מעצבן. הפסקה מוחלטת.‬
‫בואו לא נוציא את זה מפרופורציה.‬
‫זו לא המטרה.‬ ‫אנחנו רק רוצים לתאר תפישה חיצונית.‬
‫בלי שיפוטיות.‬
‫עוד מישהו? איך היה לך, פרנציסקה?‬
‫הרגשתי שזה פולשני.‬
‫כולנו שכחנו מהכדור.‬
‫אולי לא היינו שוכחים ממנו אם הוא היה שם.‬
‫או אם היא לא הייתה מכניסה אותו לכיס.‬
‫היו עצבים. איך היה לך?‬
‫אפילו לא שמתי לב.‬
‫יאנה, תוכלי לבוא בבקשה?‬ ‫-בטח.‬
‫סליחה.‬
‫תוכלי להחליף אותי בחלק מהפגישות שלי‬ ‫ולבטל את השאר?‬
‫פאני יכולה לבטל אותן. רק תגידי לה...‬
‫מרטין עבר תאונה.‬
‫כן, אתמול בלילה. הוא עבר תאונה.‬
‫עם המכונית.‬
‫טוב, עוד לא יודעים...‬
‫התקשרו אליי רק לפני עשר דקות.‬ ‫-כן.‬
‫אנחנו נוסעים למיון ו...‬
‫תשמעי, אני רוצה לקיים את הפגישה עם הרמן.‬
‫את תטפלי באדון מאייר.‬
‫והשאר...‬
‫את תסתדרי, נכון?‬
‫אל תדאגי.‬
‫בואי איתי, בבקשה.‬ ‫-לא.‬
‫אני רק צריך לרשום את הפרטים שלך‬ ‫ותוכלי לעלות לרכבת הבאה.‬
‫המכונה הייתה מקולקלת. אני לא מוכנה לרדת.‬
‫יש שתי מכונות בכול תחנה.‬
‫קדימה.‬ ‫-רציתי לקנות כרטיס.‬
‫טוב, אז נעצור כאן את הרכבת ונקרא למשטרה.‬
‫המשרד שלהם למעלה.‬
‫אני חייבת להמשיך. המכונה הייתה מקולקלת.‬ ‫אני לא מוכנה לרדת.‬
‫בואי איתי, בבקשה.‬
‫רדי.‬
‫לא.‬
‫קדימה, את מעכבת את כולם.‬
‫רדי.‬ ‫-עכשיו.‬
‫עכשיו.‬
‫קדימה.‬ ‫-ניסיתי לקנות כרטיס.‬
‫המכונה הייתה מקולקלת.‬
‫אני יודע.‬ ‫-לא יכולתי לקנות כרטיס.‬
‫אני לא מוכנה לרדת. אני חייבת להמשיך.‬
‫אין טעם.‬
‫רדי כבר. אנחנו רוצים להמשיך בדרך.‬
‫מה קורה?‬
‫מדברת שולץ. אנחנו בארבלה פארק.‬ ‫תוכלו לשלוח מישהו?‬
‫תודה.‬
‫תרגום כתוביות: אדוה לנציאנו‬