_Team Wild Animals_ www.NordicB.org
Ellen Taper Leigh, 78, avled i sin dotters Annies hus den 2 april, 2018.
Älskad hustru till den framlidne Martin Leigh-
- hängiven mor till Annie Leigh Graham och den framlidne Charles Leigh-
- och avhållen mormor till Peter och Charlie Graham.
Hon efterlämnar även sin svärson Steven Graham. Hon är djupt saknad.
Minnesceremoni på Kingstones begravningsbyrå fredag kl. 10-12.
Begravning på lördag kl. 10 på Spring Blossom-kyrkogården.
Kom igen, Peter.
Vakna. Peter? Vakna.
Här är din kostym.
Vet du om din syster sov i sitt rum i natt?
Inte vet jag.
Kom igen, Peter. Upp nu!
Åh, Charlie, för guds skull. Kom igen!
Det var iskallt i natt.
- Så här får du lunginflammation. - Det är okej.
Kom nu, så åker vi. Vi är sena. Din mamma sitter i bilen redan.
Det gläder mig att se så många okända, nya ansikten här i dag.
Jag vet att mamma hade blivit väldigt rörd och antagligen lite misstänksam-
-över att se så många komma.
Mamma var en mycket hemlighetsfull och sluten kvinna.
Hon hade egna ritualer, egna vänner, egna rädslor.
Det känns ärligt talat som ett svek att bara stå här och prata om henne.
Hon var väldigt svår att läsa.
Om man trodde att man visste vad som hände med henne-
- och man gud förbjude försökte konfrontera det...
Men när hennes liv var obesudlat-
- kunde hon vara den raraste, varmaste och ömmaste personen i världen.
Hon var också otroligt envis, vilket kanske förklarar mig.
Man kunde alltid lita på att hon alltid hade svaret.
Och om hon nånsin hade fel-
- så var det ens åsikt och man hade...
fel.
- Det är inte nötter i den där, va? - Nej.
Innehåller den nötter? För vi har inte EpiPenen.
Hejsan, Maxie. Duktig vovve.
Skorna av, allihop. Charlie! Ta av skorna.
Det känns konstigt.
- Ska jag vara ledsnare? - Du ska vara precis det du är.
Det kommer.
EN LITEN VÄRLD MINIATURER AV ANNIE LEIGH
- Hej. Hur går det? - Jag bara jobbar.
Jag tar en paus från att smita från gallerijobbet.
Så... du sliter fortfarande på hospicet?
Ja, och med det här och förskolan.
Vad är vår deadline nu? Sju månader?
- Sex och en halv. - Det närmar sig. Några titelidéer?
- Kom in! - Hej. God natt, killen.
God natt.
Känns det... känns det bra för dig med allt?
- Ja, det är lugnt. - Lite ledsen?
Ja, jag fattar. Jag vet. God natt.
- God natt. - Jag älskar dig.
Vem är det här?
Är det mormor?
Du vet att du var hennes favorit, va?
Redan som bebis. Hon lät mig inte amma dig, för hon ville amma dig.
Det drev mig till vansinne.
Hon ville att jag skulle bli en pojke.
Jag var pojkflicka som barn.
Jag hatade klänningar och dockor och rosa.
Vem ska ta hand om mig?
Ursäkta. Tror du inte att jag ska ta hand om dig?
Men när du dör.
Nämen då... tar pappa hand om dig.
Eller Peter.
Du grät aldrig som bebis.
Vet du det?
Inte ens när du föddes.
Kände du att du ville gråta i dag?
Tror du att det kan kännas som en lättnad?
God natt, gumman.
MAMMAS SAKER
ANTECKNINGAR OM SPIRITUALISM
Älskade Annie. Förlåt för allt jag inte kunde berätta för dig.
Hata mig inte och försök att inte sörja dina förluster.
Du ska få se att de var värda det. Våra offer bleknar-
- i jämförelse med belöningen. Kram - mamma.
Mamma?
Jag skrämde nyss mig själv i verkstaden.
Med vad?
Nej?
Är du klar?
Nästan.
Vi kanske ska göra klar leksaken efter förhöret.
Vad tycker du?
- Okej. - Okej.
Så om vi följer regeln att hjälten tillintetgörs av sin ödesdigra brist-
-vad är då Herakles brist?
- Högmod. - Okej. Varför?
För att han bokstavligen vägrar att se alla tecken-
- som bokstavligen serveras honom under hela pjäsen.
Okej. Intressant. Så han tror att han har kontrollen.
Men låt oss alla komma ihåg att Sofokles skrev oraklet så...
Vill du röka gräs på rasten?
Herakles hade aldrig nåt val. Gör det det mer eller mindre tragiskt?
- Mindre. - Okej. Varför?
Därför.
Vill du kommentera, Peter?
Om vilken del?
Jag tycker att det är mer tragiskt, för om allt är oundvikligt-
- betyder det att figurerna aldrig hade nåt hopp, för de är som...
De är som kuggar i en hemsk, hopplös maskin.
Riktlinjer för att förnimma förmodade andesyner
- Hallå? - Hej!
Gick du upp till min mammas rum?
- Nej. - Dörren var öppen.
Förlåt. Jag vet att det är irrationellt. Tack ska du ha.
- Pappa, det är kyrkogården. - Om vad?
Jag får höra. - Hallå?
Ja.
Vad betyder det? "Skändad"?
Men... men det är bara en vecka sen.
Ja, okej. Ja. Visst. Jag förstår. Ja.
- Ska inte jag ringa dig? Ja. Adjö. - Vad var det?
Bara nåt tjafs om räkningen.
- Okej. Jag sticker och ser en film. - Okej.
Och han hatade sig själv.
Han sa: "Jag är en börda, jag är en börda."
Och jag sa att han inte var det.
ATT MISTA EN NÄRSTÅENDE SORGETERAPI
Men jo, han var en börda.
Vi har avsatt tid för några av våra nykomlingar som kanske vill prata.
Så om det är er första eller andra gång med oss, så är ordet fritt.
Ja? Skulle du vilja...?
- Kanske inte. - Okej. Ingen press.
- Jag heter Annie. - Hej, Annie!
Min mamma dog för en vecka sen. Så jag är här för att prova det.
Jag är mycket skeptisk till sånt här.
Men jag gick här för några år sen.
Jag tvingades gå hit. Och jag antar att det hjälpte.
Min mamma var gammal och lite senil mot slutet.
Och vi hade nästan ingen kontakt före det-
- så det var inget hårt slag. Men jag...
älskade henne.
Hon hade inget lätt liv. Hon hade en identitetsstörning som blev extrem.
Och demens. Och min pappa dog när jag var bebis-
- av svält, för han led av psykotisk depression.
Han svälte sig, vilket säkert var lika trevligt som det låter.
Och sen är det min bror. Min storebror hade schizofreni.
Och när han var 16 hängde han sig i min mammas sovrum.
I självmordsbrevet fick hon skulden för att ha placerat folk i honom.
Det var min mammas liv.
Och sen bodde hon i vårt hus mot slutet före hospicet.
Vi pratade inte ens före det. Jo, vi pratade, sen inte, sen pratade vi.
Hon var totalt manipulativ tills min man förbjöd all kontakt.
Det höll tills jag blev gravid med min dotter.
Jag släppte henne inte nära när jag fick mitt första, min son.
Därför gav jag henne min dotter, som hon genast slog klorna i.
Och jag... jag kände skuld igen...
när hon blev sjuk. Inte för att hon var min mamma mot slutet.
Och inte för att hon nånsin kände skuld för nåt som helst.
Jag ville bara inte belasta min familj med mer.
Jag är inte ens helt säker på om de kunde ge mig det stödet.
Och ibland känner jag...
Jag känner ibland att allt är förstört.
Och då inser jag att felet är mitt.
Eller inte att felet är mitt, men...
Felet är mitt.
Vad tror du att du känner att felet är ditt för?
Jag vet inte.
Herrejävlar. Enorm fest i morgon hemma hos Aaron. Ta med din kuk!
Hej, Annie. Vi vill inte störa dig, men vi skulle gärna vilja se-
- var vi är (framstegsvis). Kan du skicka bilder? Vi dömer inte. Silvia.
Hej. Tror du att jag kanske kan låna en av bilarna i kväll?
- Varför? Vart ska du? - Bara typ en skolgrillfest.
- Så du äter inte med oss? - Jo, jag tänkte äta här ändå.
- Du kan äta där om du vill... - Nej, jag ska äta här.
Jag ska bara dit och... hänga.
Inget drickande?
Vi är inte gamla nog att ens köpa sprit om vi ville.
Skitsnack. Jag frågar dig om du dricker.
Jag svarade precis nej.
Tar du med dig din syster?
Vill hon följa med?
Har du frågat henne?
Charlie?
Charlie!
Vad gör du? Gå ut barfota...!
Är du en idiot? Du kan inte gå runt utan skor och jacka.
Jag vill ha mormor.
Vad då? Är du arg på mig nu?
Du ska på... Ta av strumporna! Du ska på en fest med din bror.
- Vilken fest? - Nåt skolhäng med andra ungdomar.
- Det är okej. - Nej, det är inte okej. Du ska med.
- Varför? - Det blir kul att umgås med andra.
- Med vilka? - Med din bror. Med andra ungdomar.
- Visst. - Bra. Du ska med. - Hon ska med.
- Nu får du absolut inte dricka. - Nej, jag skulle inte dricka heller.
- Hej. - Hej.
Hur är festen?
Hur så? Vill du veta om du ska komma?
Ja. Vad tycker du?
Varken bra eller dåligt.
Råkar du röka överhuvudtaget?
Jag har skitbra gräs.
- Det andra rummet har en bong. - Sjukt.
- Vill du vänta här lite? - Nej.
Snälla Charlie, det tar två minuter och sen kan vi hänga. Du kan rita.
Snälla Charlie, jag...
- Titta! De delar ut chokladtårta. - Inte till alla.
- Jo, till alla. Det är fest. - Jag känner ingen.
Ingen känner nån., Gå dit och stå där, så får du en bit.
Skynda dig, tårtan tar slut. Kom igen, Charlie.
Hörni.
Peter har gräs.
- Var det din syster där nere? - Ja, Charlie.
Är din syster snygg?
MAMMA
- Hon ritade av mig förra veckan. - Jaså?
- Hon fick mig att se helt miffad ut. - Ja, det är Charlie.
NYTT RÖSTMEDDELANDE MAMMA
- Peter? - Charlie.
Vad är det?
Är du okej?
- Det är svårt att andas. - Vad menar du?
Jag tror att min strupe växer.
Det är okej, Charlie. Vi är snart på sjukhuset. Okej?
Charlie!
Är du ok...?
- Okej, bra. De är hemma. - Bra.
Jag ska köpa balsaträ. Ska du ha nåt?
- Det är bra, vännen. Kör försiktigt. - Okej.
Tillbaka om 20.
Jag vill bara dö!
Det gör för ont! Jag behöver bara dö!
Charlie!
- Är ni vänner med Becky på Facebook? - Vänner med Becky?
Hördu, jag sa på Facebook.
Men seriöst, ser du hennes statusar?
- Gud, jag vet. - Typ var tionde sekund.
Men du, vad sägs om... Bry... Jag får ta ett bloss.
- Bryan? - Bryan och hans flickvän.
Han kallar henne nåt urlarvigt. Vad säger han nu...?
Han kallar henne "prinsessan".
Vem fan kallar sin tjej "prinsessan"? Vad fan?
Han typ: "Jag ska hämta min prinsessa på flygplatsen."
- "Jag äter fan cous..." - Couscous.
"med min prinsessa."
- Här. - Vem är hans tjej?
Nån dum jävla collegebrud. Åh, jävlar.
Jag vill också ha en dum jävla collegeprinsessa.
Hördu. Du. Du. Du. Är du okej?
- Jag tror att jag reagerar på nåt. - Va?
Jag tror att min strupe växer.
- Det är bara... bara gräset. - Chilla, det är lugnt.
Håll min hand. Håll här.
Förlåt att jag jagar dig. Skulle du inte följa med in?
- Nej, jag... jag glömde nåt. - Jaha? Okej. Förlåt.
Jag kände bara igen dig från för ett par månader sen.
Gud, nu känner jag mig jättedum. Jag heter Joan.
- Hej. - Mår du bättre?
- Va? - Efter din mamma?
Va? Nej, nej, det är inte...
Min... min dotter blev dödad.
Jag är hemskt, hemskt ledsen.
Vill du följa med mig in? Eller så kan vi bara ta en kaffe.
Förlåt, jag...
- Nej, jag har verkligen glömt nåt. - Min son dog.
- Jag är hemskt ledsen. - Hur gammal var din?
- Tretton. - Gud. Så hemskt.
Min son och... min sonson drunknade för fyra månader sen.
- Lillkillen var sju. - Herregud!
Jag har kommit hit i ett par månader nu.
Och det har hjälpt. Det gör det inte lättare så klart-
- men ibland gör det att det känns mindre ensamt.
- Okej. - Och nu ska jag skämma ut mig, men...
Om du behöver nån...
att prata med... För det gör vi alla.
Om du behöver det.
Okej.
Tack. Verkligen.
Hej då.
- Hej. - Hej.
- Jag lägger mig. - Var var du?
På bio.
- Jag går och lägger mig. - Okej. Jag följer med dig upp.
Jag kommer tillbaka strax.
- Nej, det gör du inte. Du tar filten. - Jag kan inte sova.
- Det är iskallt där ute. - Värmefläkten står där ute.
Okej.
Är det okej?
Om det blir för kallt, kom in igen.
Jag behöver bara sova.
Meddelanden från andra sidan Öppen seans
Ringa galleriet om mer tid?
Jävlar.
- Åh, Annie. Du kom. - Det är lite tidigare än vi sa.
Du kom i helt rätt tid. Kom in, kom in.
- Din dörrmatta... - Ja, visst är den gullig?
- Min mamma broderade exakt likadana. - Gjorde hon det? Vad lustigt, va?
Kom och sätt dig.
Först är det...
lukten av nåt som är fel.
Och sen... kroppen...
täckt i svart...
blod som... tjära.
Och hennes huvud var inte där, så jag såg inte hennes ansikte.
Men det var hennes kläder.
Och hennes händer... Små naglar.
Hur är din relation med din son?
Peter?
Herregud...
Okej, jag går i sömnen.
Jag har inte gjort det på åratal, men...
för några år sen vaknade jag-
- och jag stod vid Peters och Charlies sängar när de...
delade rum.
Och de var...
helt indränkta i thinner.
Och det var jag också. Från topp till tå.
Och jag stod där med en tändsticksask och en tom thinnerburk.
Och jag väckte mig när jag tände tändstickan. Det väckte Peter också.
Och han började skrika.
Och jag släckte omedelbart tändstickan, typ omedelbart.
Jag menar, jag var lika chockad som han.
Och det var omöjligt att övertyga dem om att jag bara gick i sömnen.
Vilket jag så klart gjorde.
Men... tajmingen var usel. Peter och jag hade kommit in i en dum grälfas-
- och grälade jämt om inget. Riktiga...
struntsaker.
Och Peter lastade mig alltid för det.
Och det finns inget jag kan säga och inget jag kan göra.
För det hände.
När jag sov.
Hey. Det gick fort.
- Cyklade du hela vägen hit? - Nej, min kompis körde mig hem.
Förresten, Peter, har du anmält dig till högskoleprovskursen?
- Jag gör det i morgon. - Du måste det, för det närmar sig.
Jag...
Herrejesus, Annie.
- Du ska väl inte låta honom se det? - Vem?
Peter. Hur tror du att han känner när han ser det?
- Va? Det handlar inte om honom. - Inte det?
Nej, det är en neutral bild av olyckan.
- Kommer du ner och äter? - Jag lagar mat.
Nej, jag har lagat maten. Jag kom för att hämta dig.
Följ med, stanna - vad du vill. Jag skiter i vilket.
- Det här är jättegott, pappa. - Tack, kompis.
Är du okej, mamma?
Va?
Har du nåt på hjärtat?
Det verkar bara som om det kanske är nåt som du vill säga.
Som vad? Varför skulle jag säga nåt så jag kan se dig hånle åt mig?
- Hånle? Jag hånler aldrig åt dig. - Sluta, du fick fram ditt budskap.
- Bra, säg vad du vill säga då. - Peter.
Jag vill inte säga nåt. Jag har försökt säga saker.
- Försök igen. Släpp lös dig själv. - Släpp lös dig, menar du.
Javisst, släpp lös mig! Säg det bara. Säg det fan bara!
Svär inte åt mig, din lille skit! Höj aldrig rösten mot mig!
Jag är din mor! Förstår du?
Det enda jag gör är att oroa mig och slava och försvara dig.
Och det enda jag får tillbaka är den där jävla minen i ditt ansikte!
Så full av förakt och harm och alltid så irriterad!
Men nu är din syster död. Och jag vet att du saknar henne.
Och jag vet att det var en olycka och jag vet att du lider-
- och jag önskar att jag kunde lindra smärtan åt dig.
Jag önskar att jag kunde skydda dig mot vetskapen-
- att du gjorde det du gjorde. Men din syster är död!
Hon är borta för alltid!
Och vilket slöseri. Det kunde kanske ha fört oss samman eller nåt.
Om du bara kunde ha sagt förlåt eller erkänt det som hände-
- så kanske vi kunde ha gjort nåt av det.
Men du kan inte ta ansvar för nåt!
Så nu kan jag inte acceptera och jag kan inte förlåta, för...
För ingen erkänner nånting som de har gjort!
Men du då, mamma?
Hon ville inte gå på festen.
Så varför var hon där?
Okej, vi slutar med det här med en gång.
Stopp.
- Jag sa sluta och det genast. - Okej!
Okej.
JOBBA PÅ!
Joan?
- Annie! - Hej.
- Annie! - Hej. Hej...
- Hej! - Hur är det med dig?
- Åh, Annie, jag... - Är du okej?
Jag, jag... det är jag. Ja, jag mår verkligen... bra.
- Jag mår verkligen, verkligen... - Okej.
Nånting har hänt, Annie.
Och jag känner mig fullständigt förvandlad.
- Vad har hänt? - Jag vet inte om jag ska säga det.
- Du kommer tro att jag är galen. - Nej, inte alls.
Okej. All right, kom.
Jag mötte ett spirituellt medium.
De hade en öppen seans. Jag vet, jag vet vad du tänker-
- men de bad mig vara med. De bjöd in skeptiker och forskare.
Så jag gick dit fullt skeptisk och det jag upplevde där, Annie-
-var verkligen...
De frammanade anden från en man på 1800-talet.
Och nej, inte med dimridåer och speglar.
Och mannen som satt bredvid mig var en genomcynisk neurolog.
Och han såg varaktigt förändrad ut efter seansen.
Jag vet vad du tänker. Det vet jag.
Men jag gick fram till mediet efteråt-
- och jag frågade henne om min son och min sonson.
Och hon kom hem till mig och hon...
Det slutade med att hon utförde...
Hon frambesvärjde min sonson.
Nej, jag vet vad det leendet är. Jag vet. Annie. Annie.
Jag hade inte heller trott på det. Jag trodde inte på det.
Men jag hörde hans röst. Jag kände hans närvaro i rummet.
Annie, det här är på riktigt.
Vad gör du just nu?
- Jag är bara här och handlar. - Vill du komma över?
Jag tycker verkligen att du ska det. Det skulle betyda allt om du kom.
Fin stämningssättare.
Okej.
Jag ska lägga min hand på glaset.
Men jag ska inte trycka.
Du gör likadant.
Louis?
Louis, är du här? Det är farmor.
Louis, om du är här med oss-
- snälla, försök bara att flytta glaset.
Louis. Om du är här...
Hej, Louis.
- Hej, Louis! - Hur gjorde du det?
Louis, jag ska ställa några frågor till dig. Okej, gubben?
Om svaret är ja, flytta glaset åt höger.
Om det är nej, flytta det åt andra hållet.
Åt vänster. Förstår du?
Louis. Är du okej?
Har du ont?
- Herregud! - Det är okej.
Det är okej, det är okej. Louis, jag tog med din tavla.
Kommer du ihåg din tavla?
Kan du skriva nåt?
JAG ÄLSKAR DIG FARMOR
- Åh, Louis. Jag älskar dig, gubben. - Ursäkta. Kan vi sluta?
- Va? - Ursäkta. Snälla...
Louis, vi ska sluta en liten stund, men jag kommer strax tillbaka.
- Är du okej? - Förlåt. Jag är bara...
Jag förstår. Exakt så reagerade jag första gången.
- Förlåt. Tack. - Nej, nej, det är okej.
Jag vet. Jag vet, vännen.
Om du vill prova det här själv... Det är okej, det är okej.
Tänd först ljuset, välj sen en sak som tillhörde din dotter.
Det blir din länk. Min var tavlan. Det är min länk.
Det är ingen fara, det är ingen fara. Det är okej.
Så där ja. Sen när du är klar-
- läs det här högt, varenda stavelse, väldigt noggrant.
- Varför? Vad är det? - Jag vet inte vad det är för språk.
Mediet bad mig läsa det först. Det är för att starta saker och ting.
Men kom ihåg: hela din familj, alla i familjen, måste vara i huset.
Din son - alla. Jätteviktigt. Okej?
- Okej. - Djupt andetag.
Du dödade henne inte, Annie.
- Va? - Hon är inte borta.
Mamma?
Vad gör du?
Vad är det som händer?
Du går i sömnen.
Förlåt.
Är Charlie här?
Varför är du rädd för mig?
Va?
Jag ville aldrig bli din mamma.
- Varför? - Jag var rädd.
Jag kände mig inte som en mamma.
- Men hon pressade mig. - Varför födde du mig då?
Det var inte mitt fel. Jag försökte stoppa det.
Hur?
Jag försökte få missfall.
Hur?
Jag gjorde allt de sa åt mig att inte göra-
- men det gick inte. Jag är glad att det inte gick.
Du försökte döda mig.
- Nej då. Jag älskar dig. - Varför försökte du döda mig?
- Jag försökte rädda dig! - Varför försökte du döda mig?
Peter.
- Peter, gubben. Vakna. - Va?
Det är okej. Det är jag. Jag är hemskt ledsen för allt.
- Förlåt mig. Jag hatar det jag sa. - Det är lugnt.
Kan du komma upp? Vi ska försöka nåt.
- Jag hade en mardröm. - Det är okej. Vi kan göra nåt.
Jag räknade ut det. Kom. Kom.
Steven? Älskling? Steve, vakna.
- Va? - Vi ska försöka nåt tillsammans. Kom.
Steve, kom nu.
- Pappa? - Det är okej.
Kom, kom!
- Okej. Jaha... - Det är iskallt här.
- Nej, vad gör du? Vänta. - Jag ska stänga fönstret.
Nej, vi får inte ändra nåt. Jag vill inte förstöra det.
Alla måste sitta. Kom och sätt er.
- Min vän Joan lärde mig göra det här. - Vilken vän Joan?
Vi ska ha handflatorna mot bordet och fingrarna mot varandras fingrar.
- Vad gör vi här, Annie? - Snälla, ni ska få se.
Snälla. Lita på mig.
Okej, visst.
Vi kan göra det här borta då.
Peter. Okej.
Steve. Kom.
- Ni måste koncentrera er. - På vad?
- Tänk på Charlie, om ni kan. - För helvete.
Jag försökte för 20 minuter sen och det funkade.
- Jag måste visa er. - Visa vad?
Fuck! Jag är ett medium. Jag såg andar tidigare-
- och bara skakade dem av mig och det skulle jag inte ha gjort.
Jag vet hur det låter, men jag måste visa er.
- Jag är klar i skallen. - Peter, gå och lägg dig.
Nej! Vi måste göra det som familj för allas energier - tillsammans.
- Okej, jag stannar. - Steve.
Jag behöver verkligen att du är öppen för det. Snälla, jag lovar.
Båda två. Jag behöver att ni är öppna. Snälla.
Kom igen, Steve. Kom igen.
Jag lovar.
Okej. Okej, bra.
Så - jag läste det där tidigare. Jag behöver nog inte läsa det igen.
Vad är det där ens för språk?
Försök koncentrera dig.
Charlie? Charlie, är du här?
Charlie, det är mamma. Och pappa och Peter.
Charlie, om du är i det här rummet med oss, ska vi alla röra glaset...
Tryck inte.
Om du är här, Charlie, vill jag att du flyttar glaset, bara lite. Okej?
Okej.
Jävlar.
- Vad fan? - Vad?
- Känner ni det inte? - Känner vad?
Känner ni inte hur luften kröker sig?
Ja! Tack, Charlie! Det var jättebra!
Okej. Nu, Charlie, så vill jag att du visar dem vad du gjorde förut.
Kan du visa dem det du gjorde för mig förut? - Hon gör det.
- Det räcker! - Va? Nej! Lyssna.
När jag gjorde det så uppenbarades det här på pappret. Jag såg det.
- Vad är det? - Det är Charlie. - Vill du rita mer?
Sluta! Sluta!
- Våra fingrar måste röra varandras... - Du skrämmer honom!
- Det gör jag inte! - Peter, lyssna... - Sluta!
Lyssna. Du behöver inte vara rädd. Det här är din syster.
Mamma.
Charlie? Vad är fel?
- Hallå? - Mamma...?
- Mamma? Mamma? - Jag gillar inte det här.
- Pappa, jag gillar inte det här. - Vad händer?
- Mamma! - Du skrämmer mig. Sluta.
Vad händer? Varför är alla rädda?
- Varför skrämmer ni mig? - Sluta! Få det att sluta!
- Var är min mamma? - Sluta nu! Snälla, sluta!
Peter, jag är rädd!
Vad fan? Vad gör du?
Vad hände?
Vårt land har haft många upp- och nedgångar ekonomiskt sett.
Vi pratade om kriserna på 1800-talet och jämförde dem med kraschen 1929.
I en tid som blev känd som...
I tio år genomled vi många prövningar.
1929 hade Wall Street gått så bra att när börsen till slut kraschade-
- så orsakade det en enorm nedgång i ekonomin.
Det var så illa att människor köade för att få gratis mat...
Ja, Peter?
- Ursäkta, jag måste på toaletten. - Visst, du kan gå.
Som jag sa...
Hallå?
Kan du gissa vem som ringde mig från skolan helt hysterisk?
- Charlie? - Vad?
- Ingenting. Vad har hänt? - Peter ringde mig nyss, Annie.
Livrädd och gråtande tror han att han hotas av en hämnande ande.
- Varför tror han att han hotas? - Annie, jag har en son att skydda.
- Vad betyder det? - Att jag oroar mig för det och...
Säg inte så till mig. Han är min son också...
Lägg inte på i örat på mig igen! Jag går inte i sömnen mer!
Förstår du det?
Spela in meddelandet efter pipet. När du är klar med meddelandet-
- lägg på eller tryck fyrkant för fler alternativ.
Annie, hej. Det är Patrick på Archer Gallery.
Jag ringde bara för att höra hur det är med dig och din familj.
Vi har tänkt på er och oroat oss för er och hoppas att ni är okej.
Vi har tänkt på er och bett för er. Och sen ville vi bara säga...
Om du vill skjuta upp utställningen så är det så klart mer än okej.
För övrigt så ville vi bara höra om vi kunde hjälpa till på nåt sätt...
Jisses. Den där lukten...
Annie? Vad är det som luktar?
Vad fan har hänt här?
Jag ville inte titta på det mer.
Charlie?
Peter! Herregud! Peter!
- Vad är fel? Vad händer? - Vad gör du?
- Vad menar du? - Du drog i mitt huvud!
Nej, jag kom precis in. Du skrek. Vad hände?
Jag såg Charlie i hörnet och sen försökte du dra av mig huvudet!
Jag skulle aldrig göra det mot dig. Är du galen?
Vilket hörn såg du Charlie i?
Peter, jag vet inte vad som händer och vad du såg, men jag stoppar det.
Säg inte till pappa det du sa till mig nu, för det är inte sant.
Nåt händer och jag är den enda som kan stoppa det. Förstår du?
Bara jag kan fixa det här.
Joan?
Joan, snälla du, jag behöver prata med dig.
Jag behöver verkligen fråga om nåt.
Joan!
Peter!
Jag driver ut dig!
Zantany!
Dagdany!
Aparagon!
Peter!
Försvinn!
Peter!
ANTECKNINGAR OM SPIRITUALISM
BESVÄRJELSER
Kung Paimon (Ondskans kung) besätter den svagaste värden
Först efter ritualen är kung Paimon låst till sin föreskrivna värd
Kung Paimon är av hankön och åtrår därför en mans kropp
Andebesvärjarens rikedomar
Bob, jag är orolig för att Annie kan vara på randen till (eller mitt i)
Status på ersättningsanspråk för Ellen Leighs grav
Vi vidarebefordrar här status på ersättningsanspråken-
- för skändningen av Ellen Leighs grav.
Så alla känner sig urskuldade.
Mordet på Ifigenia befalldes av gudarna.
Agamemnon hade inget val...
Peter.
Peter, vad är fel?
Peter, mår du bra?
- Kan han andas? - Peter, vad gör du?
Samtal från West High School.
Hallå?
Ja, det är det.
Herregud. Tack och lov.
Herregud! Vad har hänt? Vad har hänt med honom?
Åh nej, nej, nej! Herregud! Åh nej. Vem gjorde det där?
Han gjorde det tydligen själv.
- Han drämde ansiktet i sin bänk. - Okej. Steve, vänta. Lyssna.
Ta hans fötter. Snälla, ta hans fötter.
Steve. Där uppe, på vinden... När du var borta gick jag upp dit.
Och jag behöver verkligen att du går upp dit och ser det jag såg.
Det ligger en kropp där. Ja, jag tror att det är min mamma.
Men jag vet inte, för huden är svart, hon är svullen, men huvudet är borta.
Kan du göra det? Du måste gå upp och titta.
Snälla Steve.
Och sen är det mer.
Mer än din mammas huvudlösa lik? Klart det är.
- Jisses! - Det är mer.
Vad fan var det där? Varför ringde du inte polisen?
- Polisen kan inte hjälpa oss. - Vem fan är det där uppe?
Minns du Joan, min vän vars sonson dog, som tog med mig hem?
- Det såg ut som din mamma. - Hon lärde mig göra seansen.
Jag ville inte, men hon fick tillbaka sin sonson och jag kände det-
- precis som du gjorde med Charlie. Det här är min mammas album.
Titta. Ser du här? Ser du henne? Det är hon. Det där är Joan.
Hon sa inte att hon kände min mamma-
- men hon tröstade mig och berättade om seansen och lärde mig hur.
Ser du symbolen? På halsbandet mamma gav mig.
Båda bär det och de bär det på varje foto.
Se på mönstret. Såg du det där uppe? Det var målat över liket - i blod!
Du grävde upp graven.
- Det var du, va? - Va?
- Alla kvällar du låtsades gå på bio. - Du lyssnar inte ens.
När kyrkogården ringde sa jag att jag inte ville oroa dig med det.
Du litar inte på mig och jag kan inte göra nåt åt det.
Men de förbannade oss när vi tog tillbaka Charlie.
Vi slöt en pakt med nåt. Nåt i det här huset som är ute efter Peter.
Jag såg de här sidorna fyllas. Allihop är Peter.
Förlåt, Steve. Jag vet inte vad jag gjorde, men Peter är i fara-
-och jag startade det.
Om vi förstör den här boken så tar den mig också.
Jag försökte bränna den, men min arm började brinna-
- som om jag är kopplad till den, för det är jag. Jag förstår det nu.
Steve, om vi inte förstör den här boken...
så kommer Peter... Herregud.
Förstår du?
Vi måste göra det här. Snälla, snälla, snälla. För Peter.
Du måste lita på mig, Steve.
Det måste vara jag. Det är mitt fel.
Jag vet att det är mitt fel. Snälla, du måste kasta den på elden.
Snälla. Jag... jag kan inte göra det. Jag är för jävla rädd.
Men om vi inte gör det-
- så blir det Peter, det blir vår son. Jag vet det.
Så snälla, snälla, snälla, snälla, snälla.
Steve. Steve, snälla du. Snälla, förstå, älskling.
Snälla, snälla, snälla, kasta in den i elden.
Vännen, snälla du. Snälla ta den, ta den.
Du måste göra det.
Okej. Tack, tack, tack.
Okej, här. Okej.
Lyssna nu på mig. Lyssna på mig.
Du är mitt livs kärlek.
Jag älskar dig, Steve. Jag älskar dig så himla mycket.
Gud, jag älskar dig så mycket. Och jag älskar Peter så mycket.
Nu, snälla du, bara... Snälla, bara kasta in den!
- Jag gör inte det här med dig mer. - Va? Nej, nej, nej.
Det hjälper inte dig.
Du är sjuk, Annie. Jag måste ringa polisen.
Herregud!
Mamma?
Pappa?
Mamma?
Pappa?
Hallå?
Mamma?
Sluta! Snälla mamma, sluta! Mamma, förlåt mig! Okej? Förlåt.
Mamma. Mamma, snälla du. Mamma, jag bönfaller dig att sluta.
Mamma?
Du måste vakna. Hör du det? Du måste vakna.
Du är okej. Bara vakna. Vakna, Peter! Vakna, vakna!
DROTTNING LEIGH
Det är ingen fara.
Charlie.
Du är utom fara nu.
Du är Paimon-
-en av helvetets åtta kungar.
Vi har tittat åt nordväst och kallat in dig.
Vi har korrigerat din första kvinnliga kropp-
- och ger dig nu denna friska manliga värd.
Vi förkastar treenigheten och ber innerligt till dig, store Paimon.
Ge oss din kunskap om alla hemliga saker.
Ge oss ära, rikedomar och goda familjärer.
Bind alla människor till vår vilja-
- som vi har bundit oss för tillfället och för evigt till din.
Hell Paimon!
Hell!
_Team Wild Animals_ www.NordicB.org
Text: Thomas Jansson Scandinavian Text Service 2018
Ansvarig utgivare: Anders Melin