SZELLEM VAN A HÁZUNKBAN
EGY ÉVVEL KÉSŐBB
- Helló! - Helló!
Helló, Presleyék! Barbara vagyok.
- Örülök, hogy találkoztunk! - Mi is örülünk!
Tudom, tudom, egy kicsit elvadult, de egy kis kertrendezés
- sokat javíthat rajta, igaz? - Aha.
- Na és ez a veranda? Ha? - Igen!
Eredeti, itt minden.
Mindenki itt van? Mehet?
- Igen. - Igen.
- Lássuk! - Oké.
Minden rendben?
Óh! Ó, igen! Tessék, lépjenek be!
Tessék!
A takarító csapat csak kedden tud jönni.
Amint látják,
az egész házat áthatja az Óvilág varázsa.
1904-ben épült.
Jegyzékbe is vette az Illinois-i Műemlékvédő Társaság,
ez megnövelte az értékét. És nézzék meg ezeket a gyönyörű,
szinte páratlan…
Hol van Kevin?
Mit csinálsz itt?
Gyere be!
De muszáj?
Igen, muszáj lesz.
Ah!
Óriási tárolóhely. Nem?
A fürdőszobában eredeti berendezés és csempe. Ha?
És észrevették, milyen magas a mennyezet? Hát ez…!
A ház ára viszont nagyon alacsony.
Jó, fel kell újítani, de mégis.
Valami rossz történt itt, ugye?
Áhh! Nahát!
Ó, nem, dehogy! Csak pang a piac.
Áh!
- Elkaptalak, öcsi! - Ha, ha, ha. Elkaptál.
Haha.
- Végig ott voltál? - Igen!
Ó, atyám!
Igen, sokáig vártalak, tele is ment az új szerkóm a porral.
Meglátják, csak munkát kell belefektetni. Nagyon megéri.
- Jaj! - Vigyázzon!
Itt fogunk lakni?
Remélem, nem. Ez a hely egy szemétdomb!
Gyere még jobbra, gyere, szűken!
Még jobbra, még jobbra!
Nem, nem, nem, nem, állj!
Állj! Kidöntötted a postaládámat, ember!
KEVIN KACATAI
Még tíz ilyen van a kocsin, és nem jönnek le maguktól.
Vicces!
Oi, Joy!
Ronda. Ronda.
Ronda.
Ronda. Ronda.
Mmmm. Nem rossz bőr.
Mit csinálsz?
Óóó, igen!
Gyerünk!
Táncoljunk egyet!
Kiválasztom.
A-ha! A-ha!
Gyerünk, fiam! Ez táncos buli. Emlékszel, mikor táncoltál az öregeddel?
Na! Gyere?
Mutass pár új figurát! Na, gyere! Figyu!
Na, gyere!
Inkább nem. Kösz.
- Mi a fene…?! Kérem a telót! - Vacsora után!
- Mama! - Nem, én ebbe nem szólok bele.
Persze, hogy nem.
Kérlek, Frank, hagyj békén!
Szóval? Jobb egy öreg fehér csávó gitározása?
Terry Kath minden idők legnagyobb gitárosa.
„Terry Kath a legnagyobb…” Nem, ez nem igaz!
- Jimi Hendrix a legnagyobb. - Mert ezt írta a Rolling Stone?
Nem, ez tény. Kérdezz bárkit!
Meg is kérdezték Jimi Hendrixet.
És azt mondta, Kath adott neki ihletet. Zseni volt.
A csávó tök véletlenül fejbe lőtte magát. Nem ilyen egy zseni.
Mondja az, aki csak Tantusz könyvet olvas!
Hát, tudod…
Sajnálom, hogy boldogtalan vagy.
Oké? De azért vagyunk itt, hogy mindent újrakezdjünk.
Elvárnék egy kicsivel pozitívabb hozzáállást.
Hányadszor kezdjük már újra, apa?
Nem számolom.
Mi a franc volt ez?
Miért?
Ő kezdte.
Ne, ne, ne! Ne menj el!
A fene!
Óh! Ho-ho-hó!
Azt a mindenit!
INFORMÁCIÓK A SZELLEMEKRŐL
„Az ilyen kóbor szellemet általában valami trauma érte…”
Pszt!
Hé!
Igen, te.
Gyere be és őrködj az ajtónál!
Gyere!
Azt hiszem, ezt nem kellene csinálnod.
Valami buggyant rasszista ide írta a számomat. Azóta kapom az SMS-eket,
- amikben ingyen rizst kérnek. - Ingyen rizst?
Ó! Te nem tudod?
- Ázsiai ember mindig eszik rizset. - Óh!
Változtasd meg a számod!
És hallgatólagosan tűrjem az intézményi bántalmazást?
- Ó, nem! Nem úgy értettem, csak… - Tudod, milyen számról mondanék le?
222-PUKI. Ilyen ütős telefonszámot…
…nem kapnék még egyet.
Amúgy mi szomszédok vagyunk.
Valóban?
Igen,most költöztünk a tiétek melletti házba.
Ti költöztetek a Halál házába?
Milyen házba…?
Ahol az a kísértet lakik. Ateista vagyok, nem szabadna hinnem az ilyesmiben,
de csípném, hogyha meghalnék,
utána visszatérnék és kísérteném a hülye Ted Cruzt.
Na, figyelj… öö… szomszéd! Lóghatnánk.
Mit csinálsz suli után?
Óh! Az iskola után… Ja, hát én öö… hát tanulok.
- Nekem mindig sokat kell tanulnom. - Ez jó.
- Szóval… - Oké, de, öö…
tudod a számom, ha meggondolnád magad.
Vagy ha rizs kell.
- Most miért nézel így? - Milyen volt a hazaút?
- Remek! - Na és te, Kevin? Jól utaztál?
- Jól. - Fulton, a telefonodat!
- Miért? - Susan látta,
hogy nem vitted be az öcsédet az iskolába. Ez a te dolgod.
- Ez nem is igaz! - Kevin?
No comment.
Helló!
Megint én.
Itt vagy?
Sóhajt
Hé! Hé! Állj!
Állj!
Ez nem jön be.
Figyelj, tudom, ez valószínűleg mindenki másnál bevált,
de az én magánéletem ezerszer ijesztőbb ennél.
Ülj le!
Na, gyere!
Klassz ing.
Egyszer elvittek tekézni, nyolcéves voltam.
Apám összeverekedett egy másik tekézővel egy csirkeszárny-rendelés miatt.
A főnök kitiltott minket, véglegesen.
Tudsz beszélni?
Csak nyögni és hörögni?
Te itt haltál meg…
a házban?
Nem emlékszel?
Emlékszel valamire?
Szóval, Ernest vagy, ugye?
A név az ingeden.
Én Kevin.
Húha!
Kísérteties.
Örvendek, Ernest!
Tehát… mi nem érinthetünk meg, de te minket igen?
Hm.
Mint egy öltáncos.
Kev! Kérem a mobilodat!
Jesszus, itt meg lehet fagyni.
- Na, öcsi! Add a telefonodat, gyorsan! - Miért kell az én telóm?
Mert nekem vannak barátaim. És anya miattad vette el az enyémet.
Én nem vittem el magam a suliba?
Mm, hagyjuk! Hol van?
- Ne! Fulton! - Itt van? Ott?
- Hagyj! Fulton! - Itt?
Szállj le rólam! Fulton!
Mi a fene?
Mitől van ilyen jó kedved?
Miért?
Talán nem szabad jókedvűnek lennem?
Lehet jó hangulatod, persze. Az nagyon jó, csak ritka.
Hé! Hadd legyen neki!
- Köszönöm! - Ühüm.
Oké.
Tudjuk, hogy az emberi test minden atomja,
minden molekulája energiát tárol.
De mi történik az emberi test energiamezejével, ha a test meghal?
Én azt hiszem, hogy ez az energia befogható!
Lásd a túlvilágot!
Halld a túlvilágot! Légy a túlvilág!
Judy Romano, a West Bay-i Médium.
- Péntek, kilenc óra, a Spirit Csatornán. - Ez meg mi?
Mit csinálsz a telómmal?
- Fulton! - Ó, te sunyi kis csibész!
- Miért titkoltad el? - Fulton!
- Add ide! - Nyugi!
- Állj le! - Befejeznétek?
- Szellem van a házunkban! - Oké.
Nem, komolyan mondom. Kevin fel is vette. Nézd!
- Mi ez, valami horrorfilm? - Nem.
Ez nagyon jó. Hogy csináltad?
Nem csináltam semmit.
Bakker!
- Mutassuk meg anyának! - Nem, nem!
- Nem szólhatunk neki. - Miért nem?
Mert kiakadna tőle. Tudod, milyen.
Gyerünk! Becsszóra!
- Komolyan? - A kisujjad! Gyerünk! Esküdj meg!
- A puszi? - Nem fogok…
Csókot!
Oké.
- Visszakapom a telefonom? - Igen.
- Küldd át nekem! - Miért?
Miért? Miért vagy ilyen nehézkes? Csak küldd át a videót! Kérlek!
Rendben.
Tessék!
Jól van. Kösz. Na gyere!
VIDEÓK FELTÖLTÉSE A HALÁL UTÁNI ÉLET BIZONYÍTÉKAI
A TÚLVILÁG CÁFOLHATATLAN BIZONYÍTÉKA
ÍME ERNEST, EGY IGAZI SZELLEM
KÖZZÉTÉTEL
E HÓNAPBAN DEDIKÁL: PAIGE TURNER
„A kislány csendben, rettegve feküdt,
az alak az ágya fölött lebegett.
A lény arckifejezése nem volt kivehető, de ő tudta, hogy bántani akarja.
Egy hirtelen mozdulattal befogta a kislány száját, elfojtva a sikolyát.
Borsmenta és rothadás szaga volt.
- Pszt! - A világ forogni kezdett vele,
majd minden elsötétült.
Amikor végre felébredt, a lény már eltűnt.
Persze nem hittek neki. Gyerek volt.
‘Csak álmodta, túl élénk a képzelete.’
De ő tudta az igazságot.
A szellemvilág létezik,
és veszélyes.
Köszönöm.
Nekem sem hitték el a szellemet. Pedig velem van ma is.
Hat éve hazáig követett a Vörös Homár büfétől, és azóta sem tudom lerázni.
Pedig próbál… Elnézést! Éppen beszélgetünk itt!
Nagyon birtokló és homoszexuális.
Úgy unom már!
Ó, köszönöm.
Hkkrrrr!
Istenem!
Pfú! Szia!
Ön látta azt a videót, ami a neten terjed?
Nem. A közösségi média engem undorít.
Egy srác szellemet talált a padlásukon, és nem is tudom, de elég hitelesnek tűnik.
Mint mindegyik. Mm, khm. Aztán mégsem.
Ó, ez… ez nem az én könyvem.
Hm.
- Több mint ezer megtekintés. - És az jó?
Főálláshoz nem elég.
„Tök jó grafika! Mit használsz? Mayát vagy ZBrusht?”
„De béna!
- A Szellemirtókban is jobbat láttam.” - Azt hiszik, ez kamu.
Pedig igazi.
- Frank! Disznó filmeket néztek? Mi az? - Semmi.
Apa közzétett egy vide…
- Fulton, most vettem azt a narancsot! - A narancsait félti!
- Na szép! - A biogyümölcs drága, édesem.
- Ti készültök valamire. - Dehogy.
- Nem. - Hm. Hiszi a piszi!
A spiclik megjárhatják!
- Csináljuk! - Igen.
Hahó!
Nem akarunk bántani.
A Wikián azt írják, hogy keményen, parancsolón beszélj,
- hogy tudja, ki a főnök. - Oké.
E háznak szelleme, mutasd magad!
- Ja. - Ha?
Apa, nézd!
- Hú! - Á, a francba!
- Nem vagy vicces. - De, nagyon is.
Elijeszted, te hülye!
Nem. Ez a fölényeskedő ördögűző szarság riasztja el.
Hé!
Megint én.
Meg az apám, Frank, és a bátyám, Fulton.
Helló!
Látni akarnak.
- Bukta. - Na jó. Várj! Van egy ötletem.
- Most hová mész? - Van egy ötlete.
Mi? Fülön csípi a szellemet, és idehozza?
O-ho-hó, nézd már a bolondot!
- Fogd be, lóképű! - Pontosabban jóképű. Kérdezz meg bárkit!
Hé! Hadd játsszon!
A francba, működik! Folytasd!
Oda nézz, ott van!
Hé! Hé, nyugi!
Semmi vész!
Kérdezz valamit!
- Nem beszél. - Miért nem?
Vajon miért?! Mert szellem.
- Frank! - Jesszusom! Tűnjön el!
Hé! Öö… Beetlejuice, Beetlejuice, Beetlejuice!
Frank!
Ez meg mi?
Ó!
Hm?
- Öö… - Tényleg eljátszod, hogy nem tudod? Hm?
Nos, ez a mi házunk. Igaz?
- Ez meg az ő hangja a telóm mögött, igaz? - Azt én öö…
- „Azt…”, mit? Mi az, Frank? - Öö…
Mi van?
Huszonhatezer megtekintés alig öt perc alatt. Ez a csúcs!
A saját szememmel láttam, Barbara.
Azt csak hiszi, hogy látta.
Amikor Carla lányom ráivott egy üveg fehérbort a Xanaxra,
- azt hitte, ő Edith Piaf. - Hó!
Én nem drogozom! Fel is vettük. Megnézheti a neten.
- Hé! Mit képzelsz, hova mész? - El.
- Na, ne olyan gyorsan! - Anya!
Barbara, egészen biztos
- törvénysértő volt ezt elhallgatnia. - Nem kell bejelentenünk a szellemeket.
- Még apróbetűsen sem. - Ó?! Ezt mondja majd az ügyvédünknek!
- Van ügyvédünk? - Dehogy.
- Leégtünk. - Huszonhétezer!
- Mehetek? - Nem! Te is sáros vagy ebben.
- Apa megesketett! - Ó, Istenem! Frank!
- Tudtam, hogy kiakadnál. - Igen! Ezen minden épeszű ember kiakadna.
Van egy szellem a házunkban!
- Bocs, szólnom kellett volna. - Mástól kell megtudnom?
Attól, aki látta a kurva YouTube-on?!
Mi van azzal, hogy mindent megbeszélünk?
Miért fizettünk be kommunikációs tréningre dr. Szájtátihoz?
Oké. Én megyek.
- Kevin! - Harmincezer. Én rögtön elélvezek!
- Fulton! - Menj ki innen!
- Mel, sajnálom! - Elköltözünk.
Várj! Nem, nem, nem!
- Nem, nem, nem! - Nem! Várj!
Nem leszünk olyanok, mint minden hülye fehér család a horrorfilmekben!
- Költözünk! - Meghallgatnál? Kérlek! Figyelj!
Mel!
Talán nem érted, milyen nagy dolog ez.
Megcsíptünk valamit, ami még nem volt senkinek. Soha!
- Soha a világtörténelemben. - Erről nem nyitok vitát, Frank!
Jó, na és kinek adnád el a házat? Ha?
- Minden pénzünket ebbe a házba fektettük. - És ha nem lenne az a hülye videó…!
Épp ez a lényeg!
Ez pénz, kicsim!
Vannak kölykök, akik dollármilliókat keresnek a csatornájukon,
csak mert jók a Minecraftban, vagy mert felgyújtják a fingjukat.
És Mel, nekünk szellem van a házunkban!
Hah!
Ez volt Houstonban is.
Houstonban piramisjáték volt. Az más. Ez valódi!
Ez a mi lehetőségünk, ami megváltoztat mindent.
Mel… nézz rám bébi, kérlek!
Figyelj!
Nekem nyernem kell. Egyszer!
Csak egyszer!
Tudod, hogy ez őrültség, igaz?
AZTA, EZ IGAZI? #ERNESTASZELLEM
- Ez nem is szellem. - Tréfálsz velem?
- Láttam, hogy… - Csak úgy átment a falon!
- Ó, Jézus! - Ha?
- Ne! - Mi ez?
ANYA TALÁLKOZIK ERNESTTEL!
#EZMEKKORAFÍLING
EZT A SIKOLYT!
HALOTTAKAT LÁTOK
ERNEST SZERINTETEK IS DÖGÖS?
Ernest? Nagyon fáin! Mmm!
Belezúgtam Ernest kísértetbe. Hí!
Azt álmodtam, hogy Ernie teherbe ejtett. Így nézett ki a fiunk.
Fuss bele egy falba, mint Ernest!
Jaj, uram! Oké.
Jól vagy? Te jó ég! Haver, az arcod!
A nevem Cory, és vállalom az Ernest-kihívást. Nézzétek!
MENTSÉTEK MEG ERNESTET A KAPITALIZMUSTÓL!
A szellemjogok emberi jogok, emberek!
Szellemjogok? Mi van?!
Az, hogy nem anyagból vagy, nem jelenti azt, hogy nem vagy.
Ha jogokat akarsz, menj Új-Zélandra! Ott szívesen látnak!
Mi nem kérünk belőled, köszi. Ja, és a Covid nem létezik.
Szellem! Szeretjük!
Fogadtassuk el a szellem-szerelmet!
- Köztünk vannak. - Füstölj egyet a szellemünkért!
- Ki tudta, hogy valaki a sötétből jőve… - Abban a házban él.
- …éreztetni tudja velem a jót - Milyen lehet?
A klasszikus, tábortűzhöz való mesében
egy család beköltözik egy régi házba, amelyben egy kísértet ólálkodik.
De egy chicagói család számára ez a kísérteties forgatókönyv
valósággá vált, amit a YouTube-videók is bizonyítanak. Nézzék meg!
Frank!
- Mi ez? - Öö…
Mi van?
Talán ideje lenne felhívni a költöztetőket.
Mai vendégeimmel azt a kérdést járjuk körül…
A szentségit!
És tájékoztassa Andersont, mielőtt találkozunk a Kongresszusi bizottsággal!
Maga rágózik?Na mi van még?
- Megint telefonált az a nő, Leslie? - Álljon meg!
- Schipley ügynök! - Krisztusom!
- Leslie! De kedves meglepetés! - Három napja próbálom felhívni.
- Igazán? Nem tudtam. - Ezt látta, igaz?
- Öö… nem hinném. - Szellemlény.
Leslie, én nagyon hálás vagyok, hogy idefáradt, de…
Elkészült a diagnosztika: nem észlelhető idegen test.
Digitális vizsgálat: tiszta. Ez igazi!
Újra kell nyitnunk a Varázsollót!
Azt a programot húsz évvel ezelőtt lezárták, és jó okkal.
Itt az esély. Most bebizonyíthatjuk,
hogy a spektrális jelenségek nem puszta képzelgések.
Gyerünk!
- Kösz, hogy benézett. - Kérem! Ő igazi.
- Jöjjön! Kérem! Jöjjön, asszonyom. - Ő igazi! Mr. Schipley!
- Ő igazi! Kérem! - Gyerünk, hölgyem!
- Válaszolna egy kérdésre? - Ez meg mi lehet?
Hogy vannak? Hé! Helló! Mi a helyzet?
Ez hihetetlen!
Helló! Mi a helyzet?
ÉN HISZEK
Hogy vannak otthon, Frank?
Szeretjük őt!
Jó, egy pillanat! Egy másodperc! Oké, rendben, mindjárt. Jó.
Kérem! Beszéljen nekünk, kérem, erről az entitásról…
- Oké. - …természetfeletti lényről!
- Egy kérdés! - Egy kérdés.
Mit mond azoknak, akik szerint átverés?
Ha úgy gondolja, átverés, nézzen körül! Át lehetne verni egy ekkora tömeget?
- Biztonságban vagyunk? - Mikor lehetne feltenni neki pár kérdést?
- Biztonságban vannak. Ő csak egy szellem. - Mikor mutatja be?
Hé, köszönöm, emberek!
Hé! Már be is törnek a házamba?
Micsoda pofátlan alak! Ez magántulajdon, itt ne…!
- Frank! - Tudom.
Ez őrület! Ki sem léphetek az ajtón.
- Nem olyan rossz ez. - Ó, hogy nem rossz?
Ma valaki bemászott a kéménybe.
- Ott jött le. - Mi?
Igen! És beszorult.
Ki kellett hívnom a tűzoltókat.
Tudod, milyen rémes érzés, hogy ott van egy ember a falban?
Ha? Ez nem…!
Jézus Krisztus.
- Nem vicces! - Jó, nem…
Hé! Menj innen, vagy hívjuk a zsarukat!
Utánanéztem, és azt írják, hogy az emlékezetvesztés oka egy trauma.
Ez egy önvédelmi mechanizmus.
Valami vizuális inger kell, ami újraindítja a memóriát.
Ó, ez…
Nem?
Ijesztő.
Az apa egyik simlis ügye volt.
„Potencianövelő”, de merevedés helyett hasmenést okozott.
Emlékeztet valamire?
Oké. Oké. Semmi baj!
- Máshol is vannak szellemek. - Nézd meg!
- Menjenek el, jó emberek! - Hogy élvezi!
„Miért…?” Mit miért?
SEGÍT
Miért segítek?
Itt ragadtál.
És nem jó így leragadni. igaz?
Szia, szomszéd!
Ez hangos volt.
Sosem értettem ezt a könyvtári csend-rendeletet.
Mert… mért? A zaj elbutít?
Egyébként, hogy vagy? És a szellem? Az utcánk tiszta zsibvásár, hála nektek.
Apám naponta elvontatja a kocsikat, de tényleg elég ciki.
- Ó! Sajnálom! - Ugyan!
Min dolgozol?
Ó! Tulajdoni lapok?
Igen, érdekel, hogy Ernest a mi házunkban élt-e, mielőtt meghalt.
- Nem emlékszik, hogy került oda? - Nem emlékszik semmire.
Hú!Egy rejtély.
Igen, és… Ó! Oké.
Mi vagy te, egy hacker, vagy mi?
TALÁLAT
Ta-da! Rejtély megoldva.
Ernest Scheller. ’65. április 5-én vette meg a házat,
és eladta ’71. december 15-én.
- Hogy halt meg? - Egy pillanat!
Ó! Ez fura. Arról nincs meg az irat.
Pedig meghalt.
Ez tuti?
Sajnálom! Ez holtvágány.
Szóvicc!
Én rohanok próbára. Sok sikert!
Kösz.
- Tessék, ezt viheted! - Tina! Gyere!
WEST BAY-I MÉDIUM JUDY ROMANO - A SZELLEMCSATORNA
Segítenétek?
Nem akarom megbántani az érzéseidet, de itt húzom meg a határt.
Nem megyek többet az öregek otthonába. Ott borzalmas a kaja!
Mi van Kris Jennerrel? Nincs valakije, valaki a családban, aki nemrég halt meg?
A kutya?! Na, nem! Nem, nem, az…
Ó, helló! Helló!
Jó, most mennem kell. Mennem kell.
Jó. Oké. Oké, oké. Mennem kell! Szia!
- Hé! Helló! Hé! - Helló!
Atyavilág! Maga biztosan Frank.
- Igen. - A Spirit Channelnél mindenkit
nagyon izgat, ki maga, és mi történik itt.
Nos, mi is nagyon izgatottak vagyunk, hogy itt van,
- mert nagy rajongói vagyunk a műsorának. - Ó!
- Folyton azt nézzük. - De drága! Egy drágakő, de tényleg, és…
Ó, és még jóképű is!
Nem is mondták, hogy jóképű!
- De senki! - Hát…
- Csak az a kérdés, hol a felesége? - Odafent, készülődik.
Jó. Zárd be oda!
Aztán egy ládába vele, és be az ágy alá, mert az enyém vagy.
És biztos, hogy „Ő” is felkészült rám?
- Ernest? - Igen!
Igen! Felkészült. Készen áll.
- Szuperül! - Á, jó! Mert én is felkészültem!
Ó! Nézd csak! Látod?
Ez az a feszült hangulat, amit várnak. Ilyen intenzív. Zsigeri.
- Hova ment? Hívd vissza! - Kit?
- Kevin, ne szórakozz! Itt volt, tudom. - Ő nem a te ölebed.
Nem hát! De figyelj, Judy Romano vár a nappaliban, ember!
- Azt sem tudom, ki az. - Apa, a West Bay-i Médium vár lent!
Ő az, tessék!
Miért nem hívod vissza te?
Mert ő rád hallgat. Téged kedvel.
Elnézést! Mi már készen állunk odalent.
Én kérek elnézést! Még egy kis türelmet! Azonnal lemegyünk.
Nézd, ez nagyon fontos, oké?
Ezt a műsort tömegek bámulják. Ha ezt megcsípjük,
jönnek a könyvajánlatok, reklám-felkérések…
Mi lehetünk a fekete Kardashianok. Nem akarsz Kim Kardashian lenni?
Oké.
Na szóval…
- Jól van. - Beszélsz vele?
Próbálok.
Helyes!
Hé, Ernest!
Nem akarsz szórakozni?
- Vesszük? - Ó!
Jó.
Ó, nos, Frank…
Az egész világot meghódította azzal, hogy kapcsolatba tudott lépni Ernesttel.
- Igen. - De tudja, azért sokan
szkeptikusan állnak hozzá.
Például én. Én magam is azt mondtam:
„Én nem hiszem el ezeket a videókat”, tudja?
De most, hogy itt vagyok ebben a szobában, és érzem, amit érzek…
Mert ez
- nagyon is érzékelhető, igaz? - Igen! Ernest igazi.
Ez itt… Ez nem bűvészkedés.
- És most itt van? - Itt. Igen. Igen. Itt. Idejön.
Csak ő félénk, tudja? És itt sok a…
- Sok az ember. - Ehe.
Frank!
Ó? Ó! Öö…Öö…
Ernest!Hallasz?
Ernest!
- Mindenki rád vár! - Ne!
Oké. Oké.
Nézze, Frank, próbálja megjavítani a kis hologramos gépét,
- mert különben elmegyek! - Nem, nem, nem! Nincs hologram.
- Ez… Ez itt… - Á!
- Ernest! - Elmegyünk.
- Ne! Várjon! Ne menjen! - Végeztünk.
Még egy kicsit, kérem!
- Hé! Ezt nagyon megcsinálta, Frank. - Mit?
Csinálj valamit!
- Mégis mit? - Mondd neki, hogy állj!
- Anyám! - Istenem! Ó, Istenem!
Ott kellene hagynom a csatornát. Ez annyira amatőr!
Mi a…
Úristen!
Ó! Megint te?
Igen, ha jobban meggondolom, Tupac a jobb.
Igen. Ki is javítom a posztban.
Ez katasztrófa!
Szellemet akartak, megkapták.
Igen, szellemet akartak, és kaptak tőlünk egy démont!
Ó, ez neked vicces? Nagyon jó vicc! Neked.
- Fulton, most ne! - Rengetegen nézik az új videót.
- Feltetted az engedélyem nélkül?! - Igen, és?
Beperelhetnek miatta!
Hárommillió hat perc alatt? Ez biztosan új rekord, igaz?
Szép volt, fiam! Héhéj! Becsókolhatsz nekem, Pewdiepie!
Dr. Monroe! Ott van?
Épp ideje volt!
- Hé! Nem hiszed el, mit találtam! - Mit?
Ne itt! Gyere!
- Bocsi! Kimennél? - Be se jöhetnél!
Ki mondja? Egy hímsoviniszta? Menj már ki!
Joy! Mi bajod, elment az eszed?
Nem. De a tiéd elmegy ettől.
ÜZEMELTETÉSI ENGEDÉLY
- Ez nem ő. - Nem!
Ezért nincs halotti anyakönyvi kivonata.
Ernest Scheller nem halt meg.
De a tiéd a ti házatokban lakott. Egy csomó iratot átnéztem, innen tudom.
Tudod, ki ő?
Mm-mm. De az tuti biztos, hogy ez a fickó tudja.
- Miért biztos? - Ez az Ernest most Oklahomában él.
Hogy pontosan hol, még nem tudom, de régebben övé volt ez a kocsma.
Ó, ez itt van a közelben.
- Igen, tudom. És ha elvinnénk oda? - Kit?
- Öö… Ernestet? - Igen!
Talán ismerték egymást. Talán ez volt az a hely, ahol találkoztak.
Joy, nem jöhet ki a házból. Ő ott ragadt.
Egész biztos?
Ernest! Látni akarunk!
ENGEM CSAK A SZELLEM ÉRDEKEL
Hogy „nem exkluzív”? Maga viccel velem?
Az eredeti tartalommal a csatornámon háromszor annyit keresek,
mint amennyit ajánlott, szóval gondolja meg!
Ha kigondolt egy számot, hívjon, oké? Viszlát!
- Frank, kinyitnád az ajtót? - Nem, komolyan mondom.
Egy Ernest-rajzfilm tényleg csodás lenne, de akkor felnőtt rajzfilm legyen!
Látott már meztelen szellemet? Én nem. Milyen lenne az?
Kinyitnád?
Milyen intim részei lehetnek egy meztelen szellemnek?
Ó, a fene…!
Oké, jövök már!
Sajnálom, nem fogadjuk a sajtót.
Csak néhány percet kérek az idejükből. Szabad?
És Joy azt is kinyomozta, hogy az illető egy bár tulajdonosa volt,
és az nincs messze innen. Hogyha el tudnánk menni abba a bárba,
ott hátha emlékeznél valamire.
Joy!
Kérlek!
Jól van. Bocsi!
Oké. Szóval arra gondoltunk, hogy…
De hideg volt!
Ó, bocsi, sajnálom! Én imádom ezt! Odavagyok!
Jó, tudom, idegesítő vagyok, de ez olyan izgi,
- hogy valóban megtörténik, és… - De akkor is!
Sajnálom! Sajnálom!
Egyszóval, el kéne menned oda.
Biztos, hogy nem mehetsz ki?
Próbáltad?
És nem vagy rá képes?
Oké.
Figyelj, Ernest!
Megértem.
Itt vagy már régóta,
és a világ tényleg ijesztő.
Elhiheted, néha engem is megrémít,
de ebben a házban nem találsz választ.
A válasz arra a kérdésre, hogy ki vagy…
mi történt veled…
az ott van.
Elnézést, hogy csak így idejöttem, hívatlanul,
- nem is szóltam ide, de… - Bocsánat, és milyen céllal jött ide?
A 90-es évek végén megkeresett a CIA,
hogy vezessek egy projektet: a Varázsollót.
Varázsolló?
Maga szívott valamit, aztán Harry Potter filmeket nézett, vagy…?
- Frank! - A Varázsolló kísértet-kutatás volt,
a legtöbb kormányzati szerv tudta nélkül.
Hivatalosan paranormális pszichológia,
de a feladata: találni és elfogni egy szellemet.
Nincs mitől félned, ígérem!
Oké?
Hé! Hé, hé, hé!
Hé, figyelj ide! Figyelj!
Már nem vagy egyedül, Ernest.
Veled leszek minden lépésednél.
Ez biztos!
De amint kitudódott,
hogy az adófizetők több millió dollárját vudu tudományra költik,
tüstént leállítottak minket,
és az Ügynökség engem lökött, úgymond, a busz elé.
Az áldozati bárányt. Az kegyetlen volt.
- De aztán megjött Ernest! - Oké. Nagyon köszönjük, hogy benézett,
de amint látja, nem érünk rá.
- Szeretném látni. - Nem fogja látni.
Maguk nem fogják fel, milyen súlyos helyzetben vannak.
- Ezek az entitások veszélyesek. - Szeretném, ha távozna! Kérem!
Némelyik kedvesnek tűnhet, de soha nem az, akinek mondja magát.
- Nem kérem még egyszer, hogy…! - A fia, Kevin közel áll hozzá.
- Láttam a videón. Ez veszélyes! - Na jó, most már elég! Kifelé!
Ez nemzetbiztonsági kérdés. Jogom van itt lenni.
Akkor hozzon egy végzést! Amíg az nincs, takarodjon a házamból!
Visszajövök. Ezt megígérem.
- Ez ő! - A fenébe!
Ó, Atyám! Ez ő! Ernest az!
- Ő az! - Ő az!
Ernest, állj meg!
SZ3R3TL3K, ERNEST
Úristen!
Francba!
HÍRKOMMANDÓ
- És mi? - Gyere!
Ide!
SZAKÉRTŐK
SEMMIT SE BÁNOK
Héj!
- Hé! - Bocsi!
Lassan! Hé!
Oké, már mindegy, de volnál szíves láthatatlan lenni?
- Mi? Akkor eddig miért nem…? - Nem tudom. Na, gyere, menjünk!
Ez hülyeség!
Az, de emlékeztetnem kell egy apróságra:
- a Negyedik kiegészítésre. - Terroristát bújtatnak.
Kétséges, hogy egy szellem jogilag terroristának minősül-e.
Úgyis hibáznak majd.
Az emberek olyan óvatlanok.
És ha ez megtörténik… mi ott leszünk.
A pizzázó az utca végén van.
- Ismeri őt? Régen itt dolgozott. - Tízszer is változott már a tulaj.
Azért körülnézhetünk ez kicsit?
Édesem, ezért elveszik az italengedélyemet. Menjetek!
Gyere, nincs értelme, menjünk!
Hé! Várj! Hadd lássam azt a képet!
Ez az.
Úristen!
Látod? Van kapcsolat. Tudtam!
Várj csak! Te vagy az a fiú, ugye?
- Öö… Sajnálom, nem tudom, miről beszél. - Nálatok lakik a kísértet.
- Te vagy az, a szentségit! - Jó. Köszönjük szépen. Mennünk kell.
Gyere!
Egy zseni vagy! Ez a Scheller biztosan tudja, ki Ernest.
És te még kételkedtél bennem.
- Nem kételkedtem. - Már csak meg kell találnunk.
Anya! Ott egy kísértet!
Aha, biztosan, szívem.
Ernest! Ernest, mi a baj?
Ernest!
Szia, apu!
Junebug!
Ernest, gyere! Mennünk kell!
Ernest!
Ernest, gyere! Mennünk kell!
Azt hiszem, az ölünkbe hullik az a végzés.
„Ernest, a barátságtalan szellem!” „Paranormális tapizás!”
Most szörnyetegnek tartják!
Valamit látott a téren, ami eszébe juttatott valamit.
Leginkább azt, hogy elrabolja Shirley Temple-t!
És miért nem mondtad, hogy ki tud menni?
- Ezt nekem kell lenyilatkozni! - Apa, figyelj már ide!
Mondott egy nevet, öö… June-valami.
- Na és? - Lehet, hogy ezért ragadt itt.
Valami történt vele, valami rossz. És ha segítenénk neki visszaemlékezni,
- talán átkelhet. - Átkelhet?
Mi nem azt akarjuk, hogy átkeljen, Kevin. Nekünk itt van rá szükségünk!
- Te egyáltalán nem törődsz vele, igaz? - Én magunkkal törődöm!
Ez a mi jövőnkről szól! Meg Fulton főiskolai tandíjáról, meg a tiédről!
Nem értünk csinálod. Ez rólad szól. Mint mindig.
Még nem fejeztem be a beszélgetést!
Egy szavát sem értetted, mi?
Hm!
VARÁZSOLLÓ
Helló, „hölgyeim”!
Király, már 200 ezer követőm van az Instagramon. Őrület!
- Nem mondod! - Mindenki irigyel,
pedig én nem akartam, hogy ennyire menő legyek, meg ennyire híres.
Dehogy! Nem, tényleg.
Megtalált egy étrend-kiegészítő cég, ezer dollárt fizetnek egy posztért.
- Komoly? Király vagy! Küldj át egy fotót! - Aha. Ó!
- Mindenhol felismernek. - Tök állat!
- Én mondom… - Azért ez nem semmi!
Fulton!
- Mi a fene ez? - Kezeket fel!
- Kifelé a házamból! - Kicsikéim!! Kevin! Fulton!
Ernest!
- A jelkövetés eredménye? - Negatív.
A két gyerek nem vitte el a mobilját, és megvan a fiú laptopja.
- Most nézik át a merevlemezét. - Legyenek kéznél! Jól jöhetnek még.
Nem érdekel, ki a fene maga!
- Értse meg, ez az én házam! - Higgadjon le! Nyugi!
- Itt én parancsolok! Értve? - Csolt. Múlt idő.
Maga meg ki?
Az, aki most parancsol, és ha elég okos, pontosan azt teszi, amit mondok.
Tehát a hivatalos iratok szerint Scheller itt él, Tulsán kívül,
vagyis 650 kilométerre innen. Körülbelül.
- Jó messze van. - Hm. Felváltva vezetünk.
Odaérünk.
Hm. Oké. Fő az optimizmus.
- Egész más vagy. - Igen?
Igen. Mint egy törvényen kívüli.
Kösz.
- Öö… akkor jobb, ha indulunk. - Ühüm.
Mi van?
Ez gyönyörű!
Tegnap 23.15-kor a fiamat, Kevin Presley-t
és barátját, Joy Yoshinót
elrabolta az otthonunkból egy Ernest néven ismert entitás.
Kérjük, akinek bármilyen információja van róluk, hívja a helyi hatóságokat!
- Seggfej! - Tessék?
Öö… energiaital?
- A szobájukban voltak… - Utolsó sor hátul.
- …aztán negyed tizenkettőkor eltűntek. - Köszi.
Ezt nézd meg! Na, próbáld fel! Jól fog állni.
Igen! Húzd le egy kicsit! Az orrodon.
Ilyenek a rosszfiúk a Mátrixban.
Nagyon jól nézel ki.
Basszus!
Mi az? Merre vagy?
Francba! Ez szar helyzet!
Helló, szellem-fiú!
Hölgyem!
- Kiszállna a járműből, kérem? - Én?
Fiam, feküdj a padlóra, kezed a fejed mögé!
Mi a probléma, uram?
Ne mondjam még egyszer!
Bocs, elnézést kérek!
Van magánál bármi… Állj!
Ne mozdulj!Kezeket fel!
Aú!
Menj, menj, menj, menj!
Ó, istenem! Most mi lesz? Nagyon tökön rúgtam.
- Hol van Ernest? - Nem tudom!
Basszus!
- Hé! Hé! Állj! - Menj, menj, menj!
Mi a fenét csinálsz?
- Ez bemutatott. - Mozogj, te marha!
Ez szar!
Nem, leráztuk.
- Mi a…! - Cseszd meg!
Itt van mögöttünk, Kevin!
- Látod még őket? - Istenem, ez velem történik…!
Ott! Fordulj le!
Megvan. Vágj elé a másik oldalon!
A francba, végem!
Hé!
Mindenhol ott vannak?!
- Elengednek, ha félreállunk nekik? - Megőrültél?
Előbb a golyómat, most meg a kocsimat?!
Hó, ne bassz…!
Engedd el!
Ne!
- Kevin! - Én is látom.
Játszani akarsz? Gyere!
Megjöttél?
Te szarházi!
Megint jön!
Na gyerünk!
Basszus!
Ó, basszus!
A francba, Ernest, mit csinálsz?!
- Kevin, állj! - Megcsinálom!
Nem, nem tudod! Állj meg! Kevin!
Szent ég!
A szentségit!
- Többé ne csináld ezt! - Jó.
Gyere vissza, te bitang!
A fenébe!
Hová mentek?
Már megmondtuk, nem tudjuk!
Jogunk van ügyvédhez fordulni, igaz? Nem tarthat fogva, mint az állatokat!
Mikor kapom vissza a telóm?
Nekem most ki kell mennem vécére.
Kérjek engedélyt pisilni?
Hadd menjen!
Ó, Istenem! Nagyon sajnálom! Jól van?
- Halló? - Anya!
- Istenem, Kevin! Jól vagy, ugye? - Igen. Ja, rendben vagyok.
Merre vagy?
Nem mondhatom el, sajnálom, de biztonságban vagyok.
Tényleg! Találtunk valakit, aki segíthet Ernestnek.
Oké. Figyelj ide! Te csak folytasd!
Bármit megtehetsz, amit a szíved diktál.
Szeretlek, nagyon! Oké?
Én is szeretlek.
Ezek a telemarketingesek rémesek, nem?
Ha egy szökevényt segít és bujtogat, az bűncselekmény. Hol a fia?
Hölgyem! Inkább lenyelek egy csomag borotvapengét,
és leöblítem citromlével, minthogy mondjak önnek valamit!
Kérem! Önnel akarnak beszélni.
A nagy sebességű autós üldözés több balesetet is okozott.
Az intézkedő rendőrök megpróbáltak megállítani egy gépjárművet,
amelyben a körözésben megadott személyleírásnak megfelelő
eltűnt vagy elrabolt tinédzserek ültek.
- Mit csinálsz? - A hullát keresem.
- Már oszladozik. - Hm.
Óh! Rozsdás.
Te jó ég!
Itt hibát követtek el.
Már ha itt az ágyban kell vécézni.
De megosztozhatunk ezen.
- Hogy mi? - Csak ne próbálj hozzám bújni!
Ó! Nem, én soha…! Én…
Viccelek. Hozd a távirányítót!
A tiltakozók azt követelik, hogy Ernest etikus bánásmódot kapjon…
- Megfejteném. - Tessék!
- Ernest, a szellem. - Igen.
Váó! Briliáns elme, mi?
Nagyszerű! Gratulálok.
- Figyelj! Még nem késő kilépned ebből. - Mi van?
Hiszen azt hiszik, hogy elraboltak.
Úgy tehetsz, mintha megszöknél.
Na, várj!
És hagyjalak a pácban? Miért tennék ilyet?
Hogy ne kerülj börtönbe. Ez elég jó ok, nem?
Most viccelsz? Már abban élek.
Zenekar, előkészítők, külön matek, kóruspróbák…
Apám betáblázza az életem minden percét, ez teljesen kimerít.
Hm. Ő törődik veled.
Kultúr-kényszer: „Mindenben légy a legjobb!”
„Bizonyítsd, hogy ide tartozol!” Baromság!
Néha azt érzem, hogy nem is ismer.
Csak ezt a hamis képet látja,
amit ő alkotott.
Azt hiszem, hogy sok szülő csinálja ezt.
A gyerekükben válnának jobbá, de csak összezavarják vele.
Sajnálom, mert apámmal a legjobb barátok voltunk. Azelőtt.
Ez hiányzik.
- Mi történt? - Nem tudom.
Ez nem egy esemény volt,
inkább sok kis dolog az idők során.
Állandóan költöztünk, és sok olyat ígért anyámnak,
amit nem teljesített.
Láttam, hogy ez fáj neki, és lassan visszahúzódtam.
Néha úgy érzem, hogy nem is vagyok a fia.
Mi van?
Az, hogy… jó haver vagy.
Kösz, hogy segítesz.
- Khm. Kimegyek a mosdóba. - Oké.
- Csak egy perc. - Persze.
Ernest!
Abbahagynád?
Ernest! Állj!
Ernest! Figyelj ide!
Na, ne csináld ezt, állj!
Ne csináld!
- Mit? Mi ez a… - Háhá!
Mi?
Ne! Ernest!
- Minden rendben? - Ja.
Ja. Khm. Ja. Igen. Minden rendben.
Menj el!
Itt maradok. És őrködöm.
Dudálj, ha bármi gyanúsat látsz!
Ne lássanak meg, oké?
Helló!
Ön Ernest Scheller?
- Én Kevin… - Tudom, ki vagy. Gyere be!
A feleségem, Ramona.
Tavaly agyvérzést kapott.
Azóta nem képes semmire.
Ülj csak le!
Nem innál valamit?
Van öö… gyümölcslé, van ananászlé…
Ramona az ananászlét szereti.
- De amit akarsz. - Nem, nem. Köszönöm.
Oké.
Fura eset, mert öö… Nagy tekéző voltam.
Nagyon régen.
Egy nap nem találtam a pólómat. Kerestem mindenhol.
Ramona azt mondta, hogy mindig mindent elveszítek,
nem csoda, hogy azt a francos inget is elhagytam, de öö…
tudtam, hogy most nem ez volt.
Aztán megláttam azt az inget, most, néhány hete,
amikor mutatták a videódat a tévében.
Láttam már őrült dolgokat életemben, de ez…
Alig hittem el, hogy ez igaz.
Randynek hívták. Randy McGovern.
Az a nő mellette Ramona nővére, Evelyn.
Nagyon kedves nő volt.
- Komplikáció miatt meghalt szülés közben. - Volt gyereke?
Egy lánya. June.
Junebug.
Randyvel mi történt?
Ramona és én nem vágytunk gyerekre.
Jobban szerettünk utazni, világot látni.
De a sors mást tartogatott nekünk.
Miután Evelyn meghalt, Randy teljesen szétesett.
Inni kezdett.
Aztán egy nap beállított hozzánk a kis June-nal.
Azt mondta, egy találkozóra megy, addig vigyázzunk rá.
De nem jött vissza. Egyszerűen otthagyta azt a szegény négyéves kislányt.
Többé hírét sem hallotta, nem is látta senki.
- Történhetett valami, egy baleset, vagy… - A rendőrök megtalálták
a lestrapált, eladó autóját, meg az óráját egy zálogházban.
Tőlem elvitt egy inget meg a jogosítványomat.
Kellettek neki az új személyazonossághoz.
- És mi lett vele? - Hát szerintem halálra itta magát.
Vagy öngyilkos lett, ki tudja?
Elég… Elég nehéz rokonszenvet érezni az iránt,
aki elhagyja a saját anyátlan gyermekét.
- Ennél nagyobb bűn nincs is. - Nem. Nem.
- Nem lehet. Ő biztos nem tenne ilyet. - Te mondtad, hogy nem emlékszik rá, igaz?
Talán azért nem akar emlékezni, mert ez az igazság,
és ez elviselhetetlen.
Randy? Te vagy az, ugye?
Úristen!
Engedjen el! Hagyjon! Segítség!
Ernest! Tűnj el innen!
- Állj! - Ne! Hagyjon!
Gyerünk!
Ne rángasson!
A hőkamerákat!
Elfogás!
Ernest! Ne!
Állj! Elég, ez fáj neki!
Ernest!
Kezeket fel! Emelje fel a kezét! Kezeket fel, most!
Ernest, ne!
- Álljon fel, gyerünk! - Ne!
Hová viszik őt?!
Ernest!
Kevin!
Jól vagy?
Igen. Jól vagyok.
- Nem bántottak? - Nem.
- Biztos? - Igen.
Oké. Hazamegyünk.
Megkapta, amit akart?
A helyzetet tekintve ez tisztességes csereüzlet volt. Nemde?
A családja visszakapta a normális életét.
Szia!
Bocs az autódért!
Csak egy kocsi. De te jól vagy?
Igen.
A vizsgálat alatt az egység megközelítése tilos!
Ne lépjenek be a zónába!
Figyelem, illetéktelen személyek ne lépjenek be a zónába!
Hh! Mióta várom ezt a percet!
Oly régóta!
Ne, ne, ne! Vissza! Nincs baj.
Jöjjenek, erre, erre! Á, itt van!
Á, és itt van a mi hősnőnk!
Uraim! Ó, és hölgyem! Bemutatom dr. Leslie Monroe-t.
Illetve, hadd helyesbítsek, Monroe ügynököt!
Ő segített nekünk befogni azt az értékes alanyt, amit maguk előtt látnak.
Szép munka!
Akkor most… Jó, tessék, csak! Nézzék meg!
Menjünk!
Persze, hogy több volt ez puszta segítségnél,
- de most… - Jön a végjáték?
- Elnézést! Végjáték? - Igen… Mit csinálnak vele?
Hát mivel meghalt, így… bármit megtehetünk.
Helló! Öö… Kevin itt van?
- Nem volt iskolában. - Igen, pihennie kell egy kicsit.
- Vissza tudnál jönni később? - Igen. Oké.
- Oké. - Hagyd csak, anya!
Szia! Nem válaszoltál az üzeneteimre.
Nem, én öö… igazából nincs kedvem beszélni senkivel.
- Hát… - Oké. Megértem.
Veled mi van?
Nos, szobafogság nyolcvan évig, de amúgy szuper minden.
Mm. Én csak látni akartam, te hogy vagy.
Jól.
- Kösz. - De tényleg minden oké?
Igen.
Jól vagyok.
Szia!
Milyen csend van itt fent!
Fura érzés.
Így esett az eső a születésed napján is.
Jól emlékszem, mert én vittem be anyádat a kórházba,
és beállt a forgalom.
Féltem, hogy ott szül meg a kocsiban.
Tényleg féltem. És fogadkoztam, hogy csak érjünk be a kórházba…
és én leszek majd a legjobb apa.
Fura ez.
Amíg a gyerek kicsi, könnyű szülőnek lenni.
Még nem látja, hogy kik is vagyunk.
Csak a jót látja belőlünk, amit láttatunk vele.
De idővel a gyerek felnő,
és elrejteni azt, amit nem szeretünk magunkban, egyre nehezebb.
Azt hiszem, sosem tudtam igazán, hogy ki vagyok.
Folyton csak hajszoltam magamat: új helyek, új munkák.
Remélve, hogy egyszer az az ember leszek majd, akivé lennem kell.
Neked, Fultonnak… és anyádnak.
De aztán jött Ernest, és én lecsaptam: „Igen, ez az!”
Végre megvan.
Egy nagy terv. Végre bizonyíthatok!
De ezúttal túl sokat vesztettem.
Cserben hagytalak.
Megszegtem az eskümet.
Zaklatott vagy Ernest miatt.
De próbáltál helyesen cselekedni, és csak ez számít.
Te jobb ember vagy tizenhat évesen, mint én negyvenöt évesen.
Csodállak, Kevin.
Remek ember lettél apád ellenére.
Erre nézz, kérlek! Fordulj felém!
Fordulj meg!
Azt mondtam, fordulj meg!
Fogadj szót!
Parancs volt!
Teljesítsd a parancsot!
…a parancsot!
Teljesítsd!
Igen. Az élőkre ugyanúgy hat.
Köszönöm.
Gyerünk!
- Ki hitte! - Hol az Uberünk?
Ez egy Lyft, hülye.
- Hülye vagy te. - Vagy te!
- Hé! - Kirabolnak és meghalunk itt.
- Nem! Nem lesz baj! - Menjünk a Taco Bellbe!
Ó! Igen! Menjünk!
- Várj, ez az? Ó, igen! Köszönöm! - Istenem, itt van!
- Állj! Állj! Gabby névre? - Aha.
Hű, bakker, te nem…? Ernie, hú!
Elnézést! Ez az én Uberem.
Á-á! Ez egy Lyft, kicsim.
Viszlát!
Várjon!
Na, ne! Szóval, hová lesz, Ernest?
Megyünk!
Ernest?
Hiányzott ez a ház.
Randy, szellem? Egy francos szellem!
Ötven éve őrzöm ezt a titkot.
De jöttek a csirkék, és kikaparták.
Nem tudok semmit, esküszöm!
- Hazudsz! Megkerestél! - Csak segíteni próbáltam neki.
Hazudsz!
- Frank! - Mi van?
- Hallottad ezt? - Rendben. Igen, igen.
Maradj itt!
- Légy óvatos! - Jó.
- Mit csinálsz itt?! - Hallottam valamit!
Francba!Én is.
- Maradj itt! - Nem!
Na jó, gyere!
Dobd el!
Oké. Oké. Ne idegeskedjen!
Kérem, ne bántsa a fiamat!
Ramona ötlete volt.
Neki nem lehetett gyereke, és amikor a nővére meghalt,
azt mondta, hogy ez Isten akarata.
Mert Randy nem tud gondoskodni June-ról az anyja nélkül.
Ő vett rá, én nem akartam megtenni,
- de rábeszélt! - Jó, ezt is megbeszélhetjük,
- csak tegye le a fegyvert! Jó. - Állj!
- Jó. - Frank, mi történik?
Fulton, vidd innen!
- Hé, apa! - Gyere már!
- Apa! - Gyerünk!
Hagyd őket békén!
Menj anyához!
- Gyere! - Hagyjál! Kevin, ne!
- Menj be! - Kevin, ne!
Kevin!
- Kevin! Nem! Kérlek! - Maradj bent! Hívd a zsarukat!
Á!Kis Junebug.
Nagyon boldoggá tette Ramonát.
Igazából mindig is egy kislányra vágyott.
Most már nem beszél velünk, soha.
Talán legbelül ő is tudja…
Ó! Mi…?
Nem! Megöltelek!
Visszajöttél!
Kevin!
Apa, ne!
- Kevin! - Apa!
- Oké. Jól vagy? - Igen.
Nem esett bajod?
Ernest!
Frank! Kevin! Ó, hála Istennek!
Hála az égnek!
Ó!
És ezzel vége?
Ez a szellem, aki ötven évig kísértett abban a házban, egyszer csak…
csak elment?
Sötét volt.
Esett is. Alig láttam, de…
körülnéztem és nem volt ott.
Jó, de mért tűnt el hirtelen?
Nem tudom. Talán nem volt itt több dolga.
Megtalálta a gyilkosát, ügy lezárva.
Mi történt valójában, Kevin?
Szervusz, apu!
Ó, szép dobás! Megpróbálom én is. Lássuk!
Á! Nem. Szívás!
Menj, Ernest!
Kevin!
Mondd el, hogy mi történt!
ELADVA HOWELL INGATLAN - BARBARA MANGOLD
- Sajnálom, hogy nem lehetek ott. - Ó, biztos teljesen össze vagy törve!
Hé, miért nem tanulsz?
- Apa, ne már! Szombat van. - És akkor mi van, ha szombat van?
Tanulj!
Máris sajnálom azt, aki majd rendbe hozza ezt a koszos padlást.
Tudod, egy kicsit bánom, hogy már nem leszel a szomszédom.
De! Nyolc kilométerrel arrébb.
És kapok egy autót is!
- Oké! Még látlak, mi? - Hát, igen! Ka-csing!
Jó ára van a kísértet-házaknak.
Gondoltam, hogy itt lesztek.
Apa!
- Felpakoltak mindent, ideje elbúcsúzni! - Igen, még utoljára csinálhatjátok,
- amit csináltatok, vagy csak készültetek? - Elég!
- Fejezd be! - Utolsó esély.
- Anya, ments meg! - Sajnálom! Viszem.
- Végső búcsúra! - Gyere! Találkozunk lent!
- Szia! - Siess!
Ez szuper!
- Bocs, a szüleim… - Ühüm.
Min gondolkozol?
Most is láthat minket?
Bárhol is van?
Nem tudom.
Lehet.
DYLANNEK