Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
EN ORIGINAL COMEDY-SPECIAL FRA NETFLIX
KJÆRLIGHET ELLER HAT
Jeg kom hit jeg gjorde mitt første show,
fordi jeg skal gjøre min siste Netflix-special i kveld.
Det stemmer.
Etter den skiten her...
er det på tide å la USA vente igjen.
Jeg har gjort det for bra.
Er du svart og gjør det for bra i showbusiness, er det skremmende.
Du må stikke fra casinoet mens forholdene er gode,
mens du fortsatt vinner.
Den som ikke stikker da, den får det som Kevin Hart.
Dere vet hva jeg mener.
Han er kul. Om det fins en sexvideo av ham...
Da er det vel bare et spørsmål om tid for min del.
Av og til har jeg tenkt på å slutte som komiker.
Vil nødig høres ut som en skrytepave, men grunnen til at jeg har tenkt det,
er fordi jeg er forbanna god.
Er kul, sant bror.
Jeg overdriver ikke engang.
Jeg... Ikke noe spesielt.
Hver kveld før jeg går på scenen: "Jeg er sikker på at det blir bra."
Det blir det alltid.
Jeg er så god på å lage humor.
Det er ingen overdrivelse.
Jeg begynner i andre enden.
Finner et morsomt poeng uten alt det andre rundt først.
Skriver det ned og legger det i idéboksen til senere.
Jeg har en idéboks hjemme full av mange gode sluttpoeng.
Innimellom rister jeg på den og tar frem en av dem.
Så ser jeg om jeg får det til å funke.
Jeg har selvsagt tatt fram et nå.
Det er ikke enkelt, skal jeg si dere.
Er dere klare?
Jepp.
Her kommer sluttpoenget:
"Da sparka jeg henne i musa."
Vitsen er ikke ferdig ennå.
Jeg vet bare at uansett hva som skjer først, må vitsen slutte med
at jeg sparker noen i musa.
Den blir kjempemorsom.
Skal jeg si dere noe rart?
Jeg har alltid vært flink til dette.
Kan ikke huske å ikke ha vært det.
Da jeg vokste opp, jeg var vel rundt åtte år...
På den tida bodde vi i Silver Spring.
Jepp. Ja.
Vanlig misforståelse om meg og D.C.
Mange tror jeg er fra gettoen.
Det stemmer ikke.
Men jeg har aldri giddi å rette på noen...
fordi jeg vil at de skal elske meg der også.
Jeg må innrømme at jeg har brukt det.
Det hender jeg henger med rappere, som Nas,
og de snakker om kommunale boliger.
"Yo! Det gikk vilt for seg, yo."
Da sier jeg: "Sant det, bror. Sant." Men jeg har ikke peiling.
Ingen anelse.
Foreldrene mine gjorde det akkurat bra nok
til at jeg kunne vokse opp fattig omgitt av hvite.
Da Nas og gjengen snakka om kommunale boliger, ble jeg misunnelig.
Det hørtes gøy ut.
Alle var fattige, og det er greit nok.
Men som fattig i Silver Spring følte du deg veldig alene, altså.
Nas vet ikke hvordan det er...
når du overnatter hos en hvit venn for første gang.
Når du kommer hjem på søndag og sier til foreldrene dine:
"Dere må skjerpe dere.
Alt hjemme hos Timmy virker."
Husker du første gang du så det?
Midt på vinteren, på besøk hos en hvit venn,
så satt de jævlene i stua uten ytterjakker?
Timmy var en av mine første hvite venner.
Fin fyr. Flytta til Silver Spring fra Utah av alle steder.
Regner med at familien var mormoner, det er jo vanlig der.
Vi hang ofte sammen.
En dag da vi var hjemme hos ham,
spurte han om jeg ville spise middag med dem.
"Skulle gjerne, men jeg kan ikke", sa jeg.
"Er jeg ikke hjemme før det blir mørkt, dreper mamma meg."
Det var en løgn.
Mamma hadde flere jobber. Hadde ikke sett henne på 3-4 dager.
Eneste grunn til at jeg løy til ham,
var at jeg på det tidspunktet i livet mente
at hvites middager ikke var så digg.
Dro heller hjem og stekte meg litt falukorv.
Men så ga Timmy meg en uventet lissepasning.
Sa det var synd at jeg ikke kunne bli,
fordi moren hans skulle lage stuffing fra Stove Top.
"Seriøst? Stove Top?
Et lite øyeblikk der, kis. La meg ta et par telefoner."
Jeg hadde sett reklamen mange ganger. Drømt om å spise stuffing fra Stove Top.
Endelig møtte jeg en jævel som hadde Stove Top i hus.
Jeg kunne ikke gå glipp av dette, så jeg lot som jeg ringte mamma.
Så sa jeg: "Timmy, gode nyheter. Helt utrolig. Mamma lar meg bli."
"Flott", sa han.
"Bli med meg og dekk på bordet, så kan vi be bordbønn sammen?"
Jeg gadd da ikke hjelpe den idioten med å dekke bordet
eller be en sånn helt vill mormon-bønn.
Jeg ville bare ha den jævla stuffingen.
Så jeg sa: "Jeg hjelper deg gjerne, men jeg må vaske hendene først."
Planen var enkel.
Vaske hendene sakte, slik at da jeg var ferdig
ville bordet være dekket og bønnen overstått.
Da ville det bare være å spise, da.
Gikk på badet.
Vaska hendene skikkelig sakte.
Må ha vært der i rundt ti minutter.
Så plutselig...
banka en av mødrene hans på døra.
"Det er du som er David, sant?"
"Ja, det er meg."
"Timmy sier at du vil spise middag med oss."
"Jeg håper det går bra, frue."
"Det går helt fint, kjempekoselig."
"Vi ventet bare ikke at vi ble flere.
Så jeg er redd for...
at det ikke er nok Stove Top stuffing...
til alle."
Da sparka jeg henne i musa.
Mine damer og herrer...
Jeg sa jeg var kul, sant, bror.
Skulle fortelle en historie uten at dere skjønte at den kom.
Og derfor tjener jeg så bra, dere.
Fy søren.
Men det fins én viktigere grunn til at jeg vil slutte som komiker.
Den har boblet opp til overflaten.
Det handler om publikum. Ikke dere.
TV-publikummet, den gemene hop.
Det er vanskelig å underholde en nasjon med sarte ører.
Jævlene er så følsomme,
de har blitt en gjeng sutrete drama-kjerringer.
Alt du sier, krenker noen.
Jeg husker første gang.
Jeg gjorde Chappelle's Show.
Da jeg gjorde Chappelle's Show...
Hadde show, og i helgene var det også konserter og sånn skit.
Under en konsert satt et par på første rad. Flott par.
Kona var åpenbart asiatisk.
Du så det på henne.
Mannen...
han var mystisk, det er ingen overdrivelse.
Vanskelig å si hvor han var fra.
Karamellbrun, flott hår,
kunne vært fra både Bangladesh og Mexico.
Umulig å gjette med en sånn kis.
Det eneste jeg visste om fyren...
var at kona hans var ei kjerring. Så det på henne også.
Han lo og moret seg,
mens hun skulte på meg på et jævla humorshow.
Fant ikke ut av det.
På et punkt skjønte jeg at hun var gravid.
Jeg røyka på scenen.
Det var nok derfor hun var sint.
Jeg skulle til å stumpe røyken,
men så angrep hun meg med sånn falsk ikke-røyker hoste.
Så jeg røyka videre.
Det går bra med ungen, kjerring. Slapp av, liksom.
For å bryte opp spenningen, spurte jeg... Det er alt jeg sa. "Hvor er dere fra?"
Hun skulle ta meg.
Med en nedlatende tone sier hun:
"Jeg er fra California.
Om du spør om min etniske bakgrunn...
så er jeg kinesisk."
Mannen var helt med.
"Kis, jeg er fra Mexico", liksom.
"Beklager om jeg støtte dere nå,
men dere er et flott par.
Det er ingen tvil om at dere snart får
det mest hardtarbeidende barnet verden noen gang har sett."
Ingen dårlig spøk, det.
Hun ble opprørt.
Reiste seg for å gå.
Men først ville hun gi meg et siste stikk.
"Jeg skal aldri kjøpe en av de jævla DVD-ene dine igjen."
Men frue, med all respekt...
kinesere kjøper jo ikke DVD-er.
Da tok det av.
Vi lo og koste oss.
Tenkte ikke mer over det.
Tre dager senere
sender dama et brev til agenten min,
der hun ber ham om å ikke booke meg mer.
Fordi jeg var, som hun sa, "rasist".
Og, for å sitere henne videre:
"Ufølsom i omtalen av mitt raseblandede ekteskap."
Ja vel, jeg var det, ja?
Hadde hun bare gjort litt research...
Da hadde hun visst at jeg også er gift med en med annen bakgrunn.
Det stemmer.
Kona mi er også asiat.
Overraskelse, di kjerring. Ses til Thanksgiving.
Men kona mi er ikke kinesisk, hun er filippinsk.
Det stemmer.
Våre barn ser ut som de er fra Puerto Rico.
Jeg driter i blandingsekteskap.
Vet du hva? Moren min er halvt hvit.
Mange vet ikke det.
Du syns det er festlig, men det er greit.
Mange tror meg ikke, men det er sant.
Du ser det ikke akkurat på meg.
Men om jeg lot håret vokse...
ville du trodd at du var på en Katt Williams-konsert. Det er...
Det er vakkert.
Men de jævlene tar det for langt.
Jeg aner ikke hvorfor eller hvordan alle ble så veldig nærtagne.
Vet dere hvem som hater meg mest? De transkjønnede.
Jepp, de jævl…
Jeg innså ikke hvor ille det var. De jævlene...
Jeg var så sint etter forrige Netflix-spesial.
Det er tøft. Vet ikke hva jeg gjør, for...
Jeg liker dem.
Alltid gjort. Aldri hatt problemer med dem.
Dere vet.
Bare tuller med dem.
Jeg tror jeg gjør narr av alle, faktisk.
Som gruppe, så må de jo innrømme...
Det er ganske latterlig, kis.
Beklager, kis. Som om...
Jeg har aldri sett noen i en så latterlig stilling,
som ikke kan le av det selv.
De føler at de er noen andre enn det de blir født som.
Og det er...
Det er litt artig.
Det er artig om det ikke skjer deg.
Som den hvite svarte dama som er i nyhetene hele tida.
Rachel Dolezal.
Hun sier alltid det. Hun var...
Hun er hvit, men kledde seg ut som hun var svart.
Hun kom seg helt opp til toppen av svart på et blunk.
Jeg har så lyst å møte henne, for å forstå henne.
Spise middag med henne, sånn at jeg kan se henne i øynene...
og kalle henne neger.
Hva faen snakker hun om? "Svart er min identitet." Det er transeprat, damen. Slutt å tulle.
Forskjellen på henne og en transe, er at jeg tror på transkjønnede.
Jeg forstår dem heller ikke, men jeg vet de mener det de sier.
De har kutta av kuken, liksom.
Trenger ikke mer bevis.
Har aldri sett noen bare kaste bort kuken.
Jeg forstår ikke, men jeg tror dere og støtter dere, jævler.
Men hvor langt skal Rachel ta det?
Hva er hun villig til å gjøre slik at vi svarte kan tro
at hun tror at hun er en av oss?
Er du villig til å pantsette huset ditt, kjerring?
Sånn at du kan investere i en mixtape som ikke blir noe.
Hun har ikke endret navn engang.
Har ikke skiftet navn.
Hun heter Rachel.
Jeg tror ikke på det navnet.
Vil du ha støtte,
må du skifte navn til noe av det svarteste jeg noengang har hørt.
Da får du skifte navn til Draymond Green.
Det blir ikke svartere enn det.
Det er svart på hvitt, altså.
Skriver du "Draymond Green" på Airbnb...
logger den deg av automatisk.
Folk blir sinte, da.
Sinte for alt jeg sier.
Jeg gjorde et show i Portland i Oregon.
Var sjekket inn på et hotell under navnet Charles Edward Cheese.
Da jeg kom tilbake på kvelden...
lå det en lapp på pulten på rommet mitt.
Til herr Cheese.
Da må jeg gå ut fra at den som skrev det, er en nær venn, da.
Det er ikke et navn alle hadde gjetta.
Jeg skjønner fort at jeg ikke kjenner vedkommende.
Det er fanpost.
Jeg tenker sjelden over at jeg har fans,
men det er jeg takknemlig for.
Så mye som fans gjør meg takknemlig,
så leser jeg ikke sånne brev.
Hadde vært hyggelig, men ærlig talt.
Tror du jeg er julenissen? Har ikke tid.
Har ting å gjøre, vil slappe av.
Tenk å lese alt dette fra fremmede.
Men så leser jeg det, da.
Har allerede åpna det, så jeg leser alt.
Vet du hva, eller?
Den som skrev det, er skikkelig glad i meg.
Var skikkelig hyggelig i brevet.
Beskrev hvordan det var å komme for å se showet mitt.
Hvor spente de var, hvor gøy det var for dem.
Så sa de...
at da jeg kom til vitsene om transkjønnede,
så ble de, sitat: "knust".
Viser seg at den som skrev brevet, var transkjønnet.
Jeg må være ærlig med dere.
Det er min greie, det må dere forstå,
at jeg aldri sier noe jeg ikke kan stå for.
Hadde aldri innrømt dette om jeg ikke hadde tatt mobilene deres.
Det var så snålt. Da jeg leste brevet...
så fikk jeg dårlig samvittighet.
Ikke for det jeg sa.
Det var vondt for meg at jeg gjorde noen annen lei seg.
Jeg vet ikke engang hva jeg sa som utløste dette.
Har så mange vitser om transkjønnede.
Men jeg tenker...
Tenker at det nok var...
vitsen jeg skal fortelle dere nå.
Beklager.
Ingen dårlig vits heller.
En sann vits. Eller, ikke sann, da.
Jeg leste i avisen at Caitlyn Jenner vurderte å stille opp naken
i en utgave av Sports Illustrated.
Det er ikke politisk korrekt å si dette,
så jeg tenkte bare, faen heller, jeg sier det for alle sammen.
Æsj.
Av og til vil jeg bare lese spillerstatistikker.
Skjønner ikke hvorfor de skal slenge opp ei mannemus på sportsidene, liksom.
Syns ikke det er riktig sted.
Men jeg sa ikke at Jenner er et dårlig menneske.
Er ikke sint på henne.
Ikke på Sports Illustrated. Er jeg sint på noen...
så er det nok på meg selv.
Skjønner?
For inni meg er jeg nok ikke sterk nok...
til å ikke se på bildene.
Og jeg er nok ikke klar for å se det hun vil vise frem.
Så, Caitlyn...
herregud, om du gjør dette...
så får du gjøre det skikkelig.
Ta den helt ut.
Som i Hustler. Vet du hva det betyr?
Spre leppene, betyr det...
Håper det er en bitteliten pikk inni der.
Her skjer moroa bak gardina.
Vet ikke hva jeg sa som opprørte personen.
Men dette sier jeg dere.
Da jeg leste brevet...
rett etter jeg leste det,
så gjorde jeg noe mange svarte menn i USA
hverken har tid eller penger til å gjøre.
Tenkte over hvordan jeg hadde det.
Stilte et enkelt spørsmål som jeg aldri hadde tenkt over.
"Siden du skriver alle disse vitsene, Dave,
har du problemer med transkjønnede?"
Svaret er definitivt nei.
Hvem faen tror dere at jeg er?
Jeg forstår ikke alle valgene som folk tar.
Men jeg forstår at livet er hardt,
og at slike valg ikke frarøver deg
et verdig, trygt og lykkelig liv.
Skal jeg være ærlig,
har jeg aldri hatt problemer med transkjønnede.
Det jeg har reagert på,
har vært måten man snakker om dem på.
Føler ikke at slike ting bør diskuteres
med svarte til stede.
Det er fornærmende.
Alt dette pratet om hvordan de har det.
Når begynte USA å bry seg om hvordan vi har det, da?
Jeg blir ikke kvitt en emmen, forferdelig mistanke
om at eneste grunn til at alle snakker om transkjønnede,
er at det fins hvite menn som vil gjøre det.
Det stemmer.
Der sa jeg det.
Om kvinner følte det sånn,
eller svarte eller meksikanere sa: "Vi føler oss som jenter",
svarte de: "Klapp igjen, svarting. Ingen spurte deg.
Kom igjen, vi har mer å plukke i åkeren."
Det oser av de hvites privilegium.
Hvorfor var det enklere for Bruce Jenner å skifte kjønn
enn det var for Cassius Clay å bytte navn?
For å være brutalt ærlig...
Kom igjen, Dave.
...er eneste grunn til at jeg har vært sur på transkjønnede
at jeg var på en klubb i L.A.,
danset med en av dem gjennom seks hele låter.
Jeg hadde ingen anelse.
Da lysene ble slått på, så jeg de nevene og sa: "Nei!"
Alle lo av meg.
Rett på WorldStar.
"Hvorfor sa du ingenting", sa jeg.
Så hørte jeg den dype røsten.
"Jeg sa ingenting, Dave Chappelle,
fordi jeg koste meg sånn.
Jeg visste ikke om du likte det."
Jeg sa: "Du kjenner vel meg."
"Jeg drar hjem nå, jeg vil ikke få noe mer styr fra deg."
"Hjem? Det er bare to låter igjen.
Vi kan like gjerne...
avslutte kvelden."
Vi endte opp med å spise frokost sammen.
Slapp av. Jeg er ikke skeiv av den grunn.
Puppeknullet henne bare.
De puppene er like ekte som alle andre i L.A.
Klokka var to på natta. Lånte bare litt friksjon fra en fremmed.
Sånn man gjør når man er ung.
Slike feil en mann gjør når han er ung.
Jeg vet ikke engang om det er feil. Det var en fuktig kveld.
Men jeg liker ikke sånt nå. Jeg er gammel. 44 år.
Stemmer.
Det er første gang jeg faktisk føler på alderen min fysisk.
Du kan... Det er hardt, kis.
Vet dere hvordan jeg merker det? Det er flaut...
Jeg var på hotellrommet.
Jeg skal ikke ljuge, jeg tok en runk.
Jeg tok skikkelig i.
Da skjønte jeg at jeg var gammel.
Jeg bare ga opp midtveis, liksom.
Jeg liker ikke å se på pikken min lenger.
Pikken min er blitt distingvert.
Gammel. Ser ut som en gammel pikk. Med salt og pepper-hår rundt.
Pikken min ser ut som Morgan Freeman på 90-tallet.
Uten flekkene.
Den sier:
"Dave dro meg ut og dro meg rundt.
Dro meg rundt.
Men ikke med samme iver som da han var ung.
Både han og jeg visste at ingenting ville komme ut."
Jeg ser alderen min i barna mine.
Kom hjem fra en turné nylig.
Jeg hadde vært borte i ukevis.
Da jeg kom hjem, var ingen hjemme.
Ingen i familien tenkte over
at jeg kanskje ville møte dem da jeg kom tilbake.
De visste at jeg kom hjem, men...
de var ikke hjemme. Det gjorde at jeg våkna.
Da barna mine var små, og turnébussen kjørte inn oppkjørselen,
kom de rakkerne løpende ut.
"Pappa er hjemme. Hurra!"
Klemte og kysset meg.
Med årenes løp ble de mindre interesserte.
"Herr Lovnad kommer hjem igjen, folkens."
Et tomt hus, det er...
Det er kaldt, altså.
Gikk inn på rommet til min eldste sønn. "Hallo?"
Var ikke der.
Hadde aldri gjort dette mot ham før, men nå snoka jeg gjennom tingene hans.
For å se hva slags fyr denne jævelen blir.
Jeg fant noen notatbøker, som jeg begynte å lese.
Det var mange fine dikt der.
Med hans håndskrift.
Visste ikke at denne svartingen skrev dikt engang.
Så så jeg i kommoden hans. I den midterste skuffen...
fant jeg rullepapir.
Så så jeg på papiret og tenkte "Å...
det er der lyrikken kommer fra."
Da ble jeg så lei meg.
Jeg røyker også, men jeg sørget over min sønns uskyld.
Så gråt jeg litt...
før jeg tok det med meg på mitt rom.
Rulla litt grønt jeg hadde skjult fra familien.
Ble skikkelig stein.
Så ble jeg paranoid.
La papiret tilbake der jeg fant det...
så han ikke skjønte hva jeg drev med.
Han vil ikke ane noe om dette før han ser dette programmet.
Jepp, kis. Jeg fant papiret ditt.
Han er en kald jævel.
Han er bare 16 år gammel. Hør hva han gjorde.
Den jævelen ringer meg...
midt på natta, klokka ett. Sier "Pappa, ikke bli sint."
Jeg visste at noe fælt var i gjære.
"Hva skjer?" "Hør her, det går bra med meg.
Du sa at jeg skulle gjøre dette.
Jeg er på fest,
og sjåføren min har drukket.
Du må komme og hente oss, pappa."
"Herregud, klokka er ett, for faen.
Jeg er drita."
Men så tenkte jeg at det var bedre om jeg henta ham.
Kan like gjerne plukke opp småen.
"Greit, jeg kommer.
Gi meg adressen, så kommer jeg."
Da han ga meg adressen, fikk jeg sjokk.
"Dette kommer du ikke til å tro", sa jeg.
"Jeg er på samme fest som deg."
De blir voksne så fort.
Kan jeg stille et rart spørsmål? Ikke bli flau.
Du må ikke svare, og går det dårlig, så klipper vi det bort.
Er det rart å være den eneste hvite personen på raden?
Vær ærlig.
Er det rart? Er du bekymra?
Gi meg penga dine, din jævel. Jeg bare tuller.
Han er iskald, rørte seg ikke engang.
Som for mange svarte menn på min alder,
var første gang jeg stemte for åtte år siden.
Det stemmer.
Jeg så Obama på TV-reklamer og sa: "Han stemmer jeg på."
Jeg husker da jeg stemte på ham.
Jeg stemte i Ohio.
Stemmen min utgjør en forskjell der.
Ohio er en vippestat.
Da jeg kom til valglokalet, sto alle på lang, lang rekke.
Så mange svarte der at jeg ikke skjønte at det var valg.
Trodde det var stedet du hever sjekker.
Vi klemte hverandre.
Eldre sang salmer, spirituals og sånt.
Det var som dommen mot O.J. ganger ti eller no' sånt.
Har aldri sett svarte så lykkelige.
Åtte år senere skal jeg stemme igjen.
Denne gangen kjører jeg en helt ny Porsche.
Årene med Obama gjorde meg godt.
Jeg forhåndsstemte.
Da jeg parkerte bilen, skjønte jeg noe
det ville ta resten av landet en uke til å forstå.
At Donald Trump kom til å bli president.
For i motsetning til D.C. så du i Ohio
resultatene på parkeringsplassen.
Alle pickupene, traktorene og sånn skit.
Da jeg gikk inn, så jeg en lang, lang kø
av hvite, skitne folk.
Mine damer og herrer, dette var de fattige hvite.
Jeg har aldri hatt problemer med hvite før,
men for å være helt ærlig...
er de fattige hvite dem jeg liker minst.
De skaper en del problemer.
Jeg har sjelden sett dem på nært hold.
Jeg så dem rett i trynene deres, skitne av kull,
og vet dere hva...
vet dere hva jeg så?
Jeg så ikke et eneste trist fjes.
Noen var sinte, noen var bestemte,
men de følte seg som folk nå.
De gjorde det. Jeg ljuger ikke, ikke for å høres helt teit ut,
men jeg syntes synd på dem.
Jeg kjenner lusa på gangen.
Vet at rike, hvite folk
kaller fattige hvite for "rask".
Eneste grunn til at jeg vet det,
er at jeg tjente så mye penger i fjor
at de hvite rikingene fortalte meg om det på en soirée.
Liker ikke sånt.
Jeg sto sammen med dem,
som vi alle skal gjøre i demokratiets ånd.
Ingen sniker i køen for å stemme.
Jeg lyttet til dem.
De sa sånt som naive, fattige hvite sier.
"Donald Trump drar til Washington, kis.
Der skal han kjempe for oss."
Jeg står der og tenker: "Så dum du er.
Du er fattig.
Han jobber for meg."
De så på meg og visste hvem jeg stemte på,
akkurat som jeg så hvem de stemte på.
Vet dere hva vi hadde til felles?
Ingen, ikke en av oss,
så ut som vi var komfortable med hva vi måtte gjøre der inne.
Vi gjorde bare plikten vår.
Ja, jeg stemte på Hillary Clinton. Selvsagt.
Fordi jeg likte hennes budskap
uendelig bedre enn det han hadde på hjertet.
På det tidspunktet
var det som å se Darth Vader holde "I have a dream"-talen.
Den kjerringa er slem.
Hadde allerede sveipa unna Sanders i Karate Kid-stil.
Det var vanskelig å stemme.
Det var pest eller kolera.
Jeg vet at du støtter Clinton. Beklager.
Det føltes ikke vondt å stemme på henne,
men ikke så godt som det burde.
Skulle bli første kvinnelige president.
De skulle lage mynter med henne på.
Så glapp det på målstreken.
Selvsagt skulle hun ha slått ham.
Å stemme føltes så bittersøtt.
Som at jeg var heldig nok til å få fitta til Halle Berry,
men mens jeg var dere nede så fjerta hun i fjeset mitt.
Så jeg stemte jo på henne.
Men jeg skulle ønske at hun ikke hadde fjertet i nasjonens fjes.
Jeg stemte og fløy til New York samme dag.
Skulle jobbe.
Jeg var på en humorscene i byen,
og sa omtrent det samme der som jeg sa til dere nå.
Visste ikke at det var en journalist der.
Som skrev en artikkel.
Overskriften var:
"Dave Chappelle er en ivrig Donald Trump-tilhenger."
Ante ikke at det sto i avisen.
Vet dere hvordan jeg fant det ut? Kona mi ringte neste morgen,
hun hadde panikk.
"David, hva i helvete...
skjer i New York?"
"Jeg oppfører meg", sier jeg. "Men hva har du hørt?"
"Avisen skriver at du er Donald Trump-tilhenger."
Jeg tenkte...
"Ikke bry deg om det der.
Ingen ved sine fulle fem tror på det."
"Nei, David, folk tror på det", sa hun.
Så leste hun fra kommentarfeltet.
Det var grusomt.
Alle disse svarte som kalte meg "Onkel Tom" og annen dritt.
Dette er en veldig sterk anklage fra en svart til en annen.
Jeg ble opprørt. Onkel Tom?
Hvorfor er jeg ham?
Det er du som leser Observer.
Dette skjedde, da.
Lørdagen kommer og går, og så er Trump president.
Jeg leder Saturday Night Live.
Jeg hadde ikke forberedt meg.
Kom meg gjennom monologen, husker ikke engang hva jeg sa på slutten der.
Sa noe sånt som "Faen heller, vi ble nettopp fratatt stemmeretten.
Vi gir ham en sjanse om han gjør det." Vet ikke hva jeg sa, men uansett
skulle jeg ønske at jeg ikke hadde sagt det.
Det var ikke verdt det.
Går til frisøren, alle de svarte ser på meg:
"Dave, hvordan går det med gutten din?"
Bror, særlig.
Han er ikke gutten min.
Jeg bryr meg ikke om du er republikaner eller demokrat,
om du støtter ham eller ikke, rent objektivt
må man innse at han sitter fint i det.
Det gjør han.
Det har vært presidenter som har gjort en dårlig jobb før,
men denne dritten er verre enn en dårlig jobb.
Det er skumle greier.
Herregud.
Som at Uber-sjåføren din har en crack-pipe i passasjersetet.
Hva faen feiler det ham?
Fyren er helt dust, kis. Jeg så...
Jeg så på en pressekonferanse med Donald Trump.
Jævelen hadde samla all media.
Og tror du ikke at idioten spør media, rett ut,
om de kan slutte å grave.
"Herregud", tenkte jeg.
"Han vil styre alt, han her."
Og så... Dette finner jeg ikke på.
...så svettet han rundt munnen.
Leppene. Har du noen gang sett en morapuler svette rundt munnen?
Hva i helvete er galt med munnen hans?
Ta når du er ute og flyr. Har du noen gang...
Jeg blir litt redd. Flyr hele tiden, men blir skremt.
Noen ganger blir det turbulens.
Jeg er urolig, men så ser jeg alltid på flyvertinna.
Hun er rolig, og da er jeg rolig.
Men om hun svetter på rundt munnen?
Skremmende. "Hvorfor svetter du rundt munnen?
Hva vet du?"
Og så...
Jeg finner det ikke på, fra podiet sier fyren:
"Dere aner ikke hvor skremmende det jeg leser i rapportene er."
Jeg tenkte: "Herregud, da kis, du skal ikke si sånt til oss."
Det er dårlig lederskap.
Selv ikke en forelder vil si:
"Hei småen, jeg skal si deg noe.
Jeg ligger tre måneder etter med leia, og jeg er bekymra, kis.
Veldig bekymra.
Gå på skolen og vær flink, du.
Tenkte bare høyt. Ville få det ut, liksom."
Hva gjør du, liksom?
Dette er ikke bra.
Herregud.
Alt han sier høres ut som noe en som er høy ville ha sagt.
Han tenker ikke gjennom det han sier.
Han sier bare det han tenker så fort det faller ham inn. Galskap.
"Jeg drar til Kina,
så tar jeg arbeidsplassene derfra og tar dem med tilbake til USA."
Hvorfor det? Sånn at iPhone kan koste 9000 dollar?
Den jobben skal gjøres i Kina, den.
Ingen av oss vil jobbe så hardt.
Hva i helvete tror han?
Jeg vil ha Nike-skoene på, ikke lage driten.
Hva gjør du?
Slutt å få jobbene fra Kina og hit.
"Jeg skal få tilbake kullindustrien."
Kull?!
Jeg overdriver ikke engang.
Jeg har aldri sett en jævla kullklump i hele mitt liv.
Jeg vet ikke engang hva vi bruker det til.
Skal du få folk til å grave etter stæsj,
så få tak i litt trøfler, kis. Det vil jeg ha.
Trøffelprisene er iallfall på vei ut av kontroll.
Blir det verre, går jeg tilbake til vanlig smør som alle andre.
En fryktelig jobb.
Denne idioten slenger ut rap-battle-trusler til Nord-Korea.
"Rasende ild."
Hva driver du med?
Det er Nord-Korea, liksom.
Kim Jong-Un er jævla skummel.
Han er kanskje like gal som Trump.
Skremmende greier.
Og om en av de der naive tullingene tror
at en krig med Nord-Korea blir lett,
så spiller de ikke Call of Duty klokka 3 på natta som jeg gjør.
Da spiller koreanerne.
En åtte år gammel koreaner
tok hele troppen min i natt.
Har aldri før sett noen så høyt på strå
med så utrolig enkle løsninger.
Som for eksempel...
"Ingen flere muslimer bør få slippe inn
før vi vet hva som skjer."
Sa han "før vi vet hva som skjer"?
Hvem kan ikke grunnleggende matte?
La oss telle sammen.
Det har vært 17 masseskytinger i USA.
Muslimer sto bak fire av dem.
Ingen av dem var fra et av de syv landene
som det idiotforslaget ditt stenger ute.
Siden han tok det opp, kan jeg si at de 13 andre skytingene
var det hvite nasjonalister som sto bak.
Det er fakta.
Jeg stenger ikke hvite folk ute fra showet mitt
for å holde resten av publikum trygge.
Det er bare dritteit, fordi det er slemt og rasistisk.
Og viktigst av alt...
det hadde ødelagt bunnlinja mi.
Om ingen hvite kom hit,
tjente jeg kanskje bare 1800 dollar.
Mannen trenger å forstå
at vi trenger alle sammen.
Det er derfor vi aldri slår Kina.
Fordi alle amerikanere er rasister, og alle i Kina er kinesere.
Denne jævelen tar helt feil.
Og ikke hør på media her, for mens alt dette skjer,
prøver media å få oss til å tro
at ytterpunktene blant oss er det som er vanlig.
Vi kan godt være uenige, greit det.
Og de fleste av oss tar dette med knusende ro.
Skjønner dere?
Amerikanere pleier å respektere hverandres meninger,
om de er enige eller ikke.
Det gjør jeg. Jeg respekterer alle. Unntatt amish.
Det er bare dem jeg kan fortelle at guden deres tar feil.
Fartsgrensa er 120 km/t her i Ohio,
men én fil er blokkert av en jævla hest og kjerre.
Guden din er idiot, din dust.
Alle de som er amish vet hvem jeg er også.
Ikke fra TV, åpenbart.
De kjenner meg fra gata.
Jeg svinger innom med porschen min og prater med dem når jeg ser dem.
"Esekiel.
Esekiel, er du sikker på
at Gud ikke vil at du skal få denne teknologien og energien?
Jeg hører deg ikke, la meg skru av klimaanlegget. Hva sa du?"
Så sier de: "Bort med dæ'.
Du friste mæ som djævel'n sjøl."
"Djevelen? Jeg prøver å hjelpe deg, Zeke.
Verden er stor.
Jeg la nettopp 40 km bak meg på 30 minutter.
Det tar en dag for deg.
Du vet vel ikke hvordan været blir i morgen heller?
Det vet jeg.
Du vet ikke engang at en verdifull Pokémon sitter på deg.
Ta-da."
Så kjører jeg av gårde.
E-sigaretten din.
-E-sigaretten min? -Vil prøve den.
Vil du prøve den?
Sorry, jeg prøver å unngå herpes. Beklager.
Jeg har lekt katt og mus med herpes i 30 år nå, men...
Hver kveld sier jeg: "ikke i kveld, herpes."
Jeg sier ikke at du har det, altså.
Jeg sier bare at en av fem har det, så la oss bare...
La oss være forsiktige her og være sikre på
at vi tar med oss de leppene vi kom med.
Av og til syns jeg at media er strenge med Trump.
De har ting på ham som ikke virker så alvorlig for meg.
Han fikk trøbbel fordi han ikke var nok i Det hvite hus.
Hvem faen bryr seg? Denne jævelen er rik.
Han dreit i en gulldass før.
Vet ikke om dere har vært i Det hvite hus. Ser flott ut å jobbe der, men...
Jeg har ikke lyst til å bo i et så snålt hus. Skremmende.
Tenk deg at du runker i senga, så ser Abraham Lincoln på deg...
Bush bodde ikke der. Var også rik.
"Drit og dra, jeg drar til ranchen min i Texas."
Obama var førstemann som flytta inn og sa: "Flott sted.
Sjekk teppet."
Media tok Trump for å ha tatt inn Jared Kushner,
det var vel ikke det verste han gjorde.
Ikke første gang.
Kennedy pekte ut broren som statsadvokat, sant?
Denne kisen er en outsider.
Jeg hadde nok gjort det samme.
Det hadde jeg nok.
Tror dere at jeg drar til Hollywood helt alene med alle hvitingene?
Jeg tar med kompisen min, Mac Mittens, fra strøket.
Vet ikke hva han egentlig heter. Alle sier Mac Mittens.
Jeg vet at han ikke kan nok til å være der,
men han får meg til å føle meg bra, sant.
Og de hvite spør:
"Dave, kan du be Mac unnskylde oss så vi kan snakke forretninger?"
"Drit i det", sier jeg.
"Alt du sier til meg, kan Mac Mittens høre også."
Så hører han på alt som blir sagt.
Når de er ferdige, ser jeg på ham. Gir han meg tegnet,
så signerer jeg. Sjekker magefølelsen.
Hva med dette, da?
Husker dere dagen etter valget,
da Taiwans president ringte Trump for å gratulere ham?
Donald Trump tok selvsagt telefonen
og prata med Taiwans president.
Problemet var bare...
at Taiwan ikke har president.
USA støtter "Ett Kina-politikken".
Taiwan er en utbryterprovins fra Kina.
Trump visste ikke det,
så han tok opp røret og bablet i vei.
Media tok ham skikkelig. Jeg innrømmer at jeg lo.
"Seriøst. Nå får den idioten bråk."
Da jeg lå i senga samme kveld,
måtte jeg innse én ting.
"Jeg visste ikke om det heller."
Da skjønte jeg at media misforsto.
Det handlet ikke om den telefonsamtalen.
Det handlet om at ingen sa til Trump at han ikke skulle ta den praten.
Det er skremmende.
Har du ikke din egen Mac Mittens, kis?
Ringte ikke Det hvite hus, men sentralbordet hos Trump.
Alle kom gjennom.
"Herr president, Rikki-Tikki-Tavi er på tråden."
"Ok, jeg tar den.
Hei. Hei, Rikki-Tikki.
Godt å snakke med deg."
"John Jacob Jingleheimer Schmidt ringer."
"Hans navn er mitt navn. Tar den.
Hei, John Jacob. La oss snakke forretninger."
Hvor mange her er opprinnelig ikke fra USA?
En applaus for det.
Hvor er du fra, da?
Irak.
Er du fra Irak?
Jeg bare kødder.
Hvor lenge har du bodd her?
I tjuetre år.
Er du amerikansk statsborger?
Er du? Gratulerer, bror. Grattis.
Velkommen til vårt flotte land.
Jeg skal lære deg litt om historie,
for jeg er sikker på at du ikke ble spurt om dette.
Men alle godt integrerte
har hørt litt om det jeg skal snakke om.
Se for deg tidlig 50-tall i USA.
En 14-åring drar...
fra Chicago til Mississippi for å møte storfamilien for første gang. Hadde aldri vært der før, og før han dro, sa moren hans noe til ham.
Veldig stødig sa hun:
"Om en hvit mann ser deg i øynene i Mississippi, så se vekk."
Vet ikke hva dere vet om svarte fra Chicago,
men de er ikke lettskremte.
Historien vil ha det til at han hang utenfor butikken
sammen med slektningene sine, hadde det gøy.
Så kommer en hvit dame ut,
som han syns var flott. Så sier han:
"Ha det, søta."
Innså ikke at han akkurat hadde gjort noe veldig galt.
Fire dager senere...
Fire dager senere brøt en gjeng hvite menn seg inn i huset hans,
reiv en 14-åring ut av senga,
foran familien hans, som ikke kunne stoppe dem.
Etter det ble han aldri mer sett i live.
Han het Emmett Till.
De fant liket noen dager senere.
I en bekk, bundet til et hjul, slik at det skulle synke.
Han hadde blitt skambanket.
Helt forjævlig.
Heldigvis for alle i USA,
var mora hans en skikkelig gangster.
Hun var det.
Se det for deg.
Midt i en mors verste mareritt,
var hun klok nok til å bry seg om alle andre.
Hun ville ha åpen kiste i begravelsen.
"Verden må få se hva de gjorde mot ham", sa hun.
Hver eneste avis her i USA,
fra Jet til The New York Times,
viste bildet av liket hans på forsida.
Om borgerrettsforkjemperne var en bil,
var dette en fantastisk bensin.
Et øyeblikk som definerte historien vår.
Alle med egne tanker og følelser
tenkte: "Vi kan bedre enn dette."
De slåss for det, og her står vi i dag.
Grunnen til at jeg tar det opp i kveld,
er fordi at for mindre enn ett år siden,
innrømte kvinnen han skulle ha plystret på, på sitt dødsleie,
at hun løy da hun vitnet i retten.
Du kan tenke deg hvordan det føles
å lese noe sånt, jeg tenkte at hun var en jævla løgner.
Ble rasende.
Det var min umiddelbare reaksjon.
Slike reaksjoner lærer vi oss etter hvert
at ofte er gale, eller ufullstendige.
Man kaller det "å stå for nær elefanten."
Det betyr at om du står for nær en elefant, så ser du den ikke.
Du ser bare kuk-aktig hud.
Du må ta et steg tilbake, se på det på nytt.
Da jeg tok et steg tilbake og tenkte over dette,
innså jeg at det må ha vært veldig vanskelig for henne
å innrømme å ha gjort noe så avskyelig.
Selv på dødsleiet.
Jeg var takknemlig for at hun hadde mot til å fortelle om det før hun døde.
En viktig tilståelse.
Vi trengte å få vite om det.
"Takk for at du sa sannheten da,
din jævla løgnerfitte", tenkte jeg.
Jepp!
Så går tida,
og etter en stund, kan du se hele elefanten.
Det gjør deg ydmyk.
For du skjønner at hun løy.
Løgnen medførte et drap.
Men drapet utløste en hel rekke hendelser
som gjorde det livet jeg lever mulig.
Som gjorde denne kvelden mulig.
Hvordan kunne en sånn løgn gjøre verden til et bedre sted?
Det er snålt.
Slik føler jeg det med presidenten.
Kanskje denne jævelen er løgnen som redder oss alle.
For jeg har aldri følt meg mer amerikansk
enn når vi alle hater denne jævelen sammen.
Herregud, så deilig det er.
Når vi gjør det, ser jeg hvem som bare later som.
Så om jeg sier noe
som gjør at du vil banke en transperson,
er du antakeligvis en drittsekk som ikke bør komme tilbake igjen.
Eller om du ikke forstår at når en fotballspiller går ned på ett kne,
under nasjonalsangen, så støtter han faktisk meg,
da bør du ikke kødde med meg.
For uansett hvor ille det blir,
så er dere mine landsmenn,
og jeg vil virkelig at dette skal funke. Det vil jeg virkelig.
Om kvinnen som kom med den nedrige løgnen levde i dag,
ville jeg ha takket henne for det.
Så ville jeg sparke henne i musa.
Tusen takk, Washington D.C.
Gud velsigne dere. Ha en fin kveld.
GRATULERER MED 16 SHOW OG 30 ÅR I BRANSJEN!
Jeg er rik, kjerring!