- 31 252. - Antal samtal från sjukhuschefen?
Så många steg måste jag gå för att hänga med dig. Här.
- Jag vill inte ha ett äpple. - Sjukhuschefen söker dig.
- Jag äter ett äpple. - Säg det själv. Han väntar på dig.
Chefen.
Du får sparken.
- Du får sparken. - Okej.
- Du får sparken, sa jag. - Och jag sa "okej".
"Okej"? För två månader sen bönade du om det här jobbet.
Då hade vi sjukförsäkringar här i landet, och jag bodde med min fru.
- Säg inte att du bryter ihop nu. - Jag vill bara hjälpa sjukhuset.
Du har ju eliminerat thoraxkirurgen, sjukhusets största inkomstkälla.
- Den hade ändå blivit nedlagd. - Du anställde 50 nya läkare, Max!
Du kastrerade mina ST-läkare, mina utbildningsprogram.
Vissa ST-läkare har äggstockar, och patienter struntar i utbildning.
Det här är ditt livs jobb, och du bara kastar bort det.
Du ville förändra. Dina förändringar har inte funkat på 20 år, det vet du.
Annars hade du inte anställt mig. Du valde mig-
- för att du bryr dig om stället lika mycket som jag.
När jag anställde dig trodde jag att du skulle bli tacksam.
Jag trodde att du skulle foga dig. Det misstaget gör jag inte om.
- Varför har du sjukhuskläder på dig? - För att jag är läkare.
Sparkar du mig så räddar du mitt äktenskap, och jag blir tacksam.
Om du låter mig stanna så ska jag göra allt för att rädda sjukhuset.
- Du har sex månader på dig. - Ge mig tre.
Maddy!
Jag måste få träffa dig. Jag är hemskt ledsen.
Jag är så ledsen. Jag vill ha dig tillbaka, Maddy.
Jag måste få vara med dig.
- När kommer fången? - När som helst.
Vi får in en patient från Rikers, så vi rensar här.
Ta bort allt som kan bli ett vapen.
- Kan en tandborste bli ett vapen? - Ja, särskilt i kriget mot tandsten.
Det där är inte fången.
Han grävde upp en grav. Värdena är normala, men inget annat.
- Vad heter ni, sir? - Ray.
Hej Ray, jag heter dr Bloom. Kan du titta på mig?
Jag gjorde inget fel. Jag har förlorat henne.
- Vem? - Maddy. Min fästmö.
Hon är borta. Allt är borta.
Tvätta av honom och ta ett toxikologiprov, och ring psyk.
Nu förbereder vi för fången.
Dr Bloom? Var vill ni ha henne?
- Max? Du måste skriva på här. - Är det nån som stämmer mig?
- Ny regel - signatur. - Den regeln ska jag ändra på.
- Vart ska du? Mötet är ditåt. - Min fru finns hitåt.
- Max. Din behandling... - Inte här. Vi är i en korridor.
Vi måste operera ut dina kindtänder, göra en PEG, sätta infarter...
- Jag vet. "Läkare, hela dig själv." - Den läkaren hjälper andra...
- ...men inte sig själv. - Jag behöver inte dig som läkare.
Jag behöver bara bolla idéer med dig, som en sherpa.
- En sherpa? - Dåligt exempel, men kom igen.
- Har du berättat för din fru? - Nej, hon är sängliggande.
Jag ska berätta när hon mår bättre. - Dr Reynolds.
- Hur går det med avdelningen? - Utmärkt. Tre nya läkare i dag.
Det blir landets mest innovativa thoraxavdelning.
- Jag håller inte med om din plan. - Jag ska tänka på det.
Du ser, det här funkar redan.
- God morgon. - Perfekt tajming.
- Behöver du frukost, vatten? - Mina kläder. Jag blir utskriven.
- Va? - Det är goda nyheter, Max.
Ja. Ja, det är bra.
Det är bra, men så tidigt.
Suzanne säger att jag är redo.
Du kan inte åka tillbaka till lägenheten, ensam.
Det ska jag inte. Jag åker till mina föräldrar.
I Connecticut? Då får jag aldrig träffa dig.
Min mamma är där, och jag behöver hjälpen.
- Vadå, vill du att jag stannar här? - Ja.
Max, du är den enda i världen som gillar sjukhus.
- Ledsen att jag stör. - Jag vet att jag är sen.
Sjukhuschefen började faktiskt utan dig.
Arthur Ryland var en bra vän, både för mig och den här institutionen.
Han testamenterade 10 miljoner dollar till vårt sjukhusnätverk.
Men enligt hans änka får bara ett sjukhus pengarna.
Jag visade mrs Ryland University igår men hon vill besöka New Amsterdam.
- Hon vill se hur korven blir till. - Korven?
Det är ett bildligt uttryck, Max.
Hon vill att du visar runt henne. Var charmig, men inte för charmig.
För att du har öronmärkt pengarna för Universitysjukhuset?
Jag vet att ni har budgetära behov. Hjälp mig så får ni en del av kakan.
- Tydligt nog? - Kristallklart.
Bra.
Vem vill ha 10 miljoner dollar?
Har ni missat ett viktigt samtal?
Jag väntade ett samtal, men det kommer nog aldrig.
Det suger att bli ghostad. Är det därför ni köper en chokladcroissant?
Som nåt uppiggande mot rynkade ögonbryn?
Jag visste inte att jag rynkade ögonbrynen.
Man får alltid veta det sist själv.
- Är du ny här? - Två veckor, men jag ser saker.
- Tack. - Hej då.
Då ska vi se. Ditt blodtryck är alldeles för högt, Janelle.
Det kan vara havandeskaps- förgiftning, men vi tar fler prover.
- Hur mår mitt barn? - Bra, men vi måste hålla koll.
Ge saltlösning, magnesiumsulfat och Hydralazindropp till tryck 140.
- Och beställ urinanalys på en gång. - Visst, dr Bloom.
- Kan vi ta av henne de där? - Inte här.
- Blodtrycket stiger om hon drar. - De är för er bådas säkerhet.
Jag ser inget hot här.
- Vad har hon gjort? - Grov stöld.
Snatteri? Jag tar ansvaret. Det är min akutavdelning, min patient...
Men hon är min fånge.
Ray DeMarco? Jag heter dr Iggy Frome.
Jag hörde att du har grävt i gravar.
Naken.
Jag dömer dig inte, jag frågar bara.
- Jag ville inte förstöra kläderna. - Okej, jag fattar.
Kan du berätta om Maddy?
Hon var min fästmö.
Min bästa vän.
Vi skulle gifta oss om en månad.
- Att förlora henne så här... - Jag är ledsen.
Dina toxikologiprover såg bra ut, men du har använt nåt, va?
Du har stickmärken på armen.
Vilken arm?
- Känner du det här? - Nej.
Och det här?
Varför skulle jag känna nåt?
Jag är osynlig.
Mrs Ryland. Max Goodwin. Det var tråkigt att höra om er make.
- Hur mycket tid har vi? - Hela dagen.
Ni ska få träffa avdelningscheferna.
Han fick vård för sin första hjärtinfarkt här.
Sjukhuschefen vill ha Arthurs pengar, men jag beslutar vart de ska gå.
- Visa vägen så ser vi var vi hamnar. - Vi är bättre än så.
Ni vet redan att "The Dam" är som en liten stad.
- Vi har vår egen skola, rättssal... - Och ni är ny, eller hur?
- Ja. Fem dagar. - Då kanske jag vet mer än ni.
Jag vet mer om framtiden. - Dr Sharpe. Det här är mrs Ryland.
- Det här är dr Sharpe, onkologchef. - Vilket strålande leende.
- Hur bibehåller ni det? - Ursäkta mig?
Miljardtals dollar till cancer- forskning, men inget botemedel.
Vi har gjort många framsteg.
Men ni har rätt, cancer är obevekligt och dyrt.
Särskilt nu, då det ska sparas in. Vi är ständigt under ytan.
Det där är en Birkin, eller hur? 15 000 dollar.
Om man är under ytan är det skönt med en väska som flyter.
Vi har mycket att se.
- Jag slutar nu. Vad händer? - Candelario.
Säg att vi har en blödarsjuk i tvåan och en höftfraktur i trean.
Dr Bloom. Janelle har protein i urinen och ett blåmärke på armen.
- Värre än havandeskapsförgiftning. - Testa för HELLP-syndrom.
- HELLP? - Blodet levras inte.
Hon är livrädd.
- Candelario kan ta det. - Han kan ta akuten, jag tar Janelle.
- Du får inte jobba längre. - Det är fritid. Ring en obstetriker.
Först trodde jag på schizofreni utlöst av fästmöns död.
Men jag är förvirrad, för han känner inte sina armar.
- Droger i systemet? - Nej, varken ketamin eller PCP.
- Jag beställde fler labbtester. - Han behöver en magnetröntgen.
Jag håller med, men det är inte det märkligaste. Han tror han är osynlig.
- På riktigt? - Det är därför han inte känner nåt.
Ray?
Han kanske har en poäng.
Han kan inte ha kommit långt.
- Hur vet vi det om han är osynlig? - Ja, ut med det. Är ni klar?
Mason, vi har en rymling. Man, normal kroppsbyggnad, 35-årsåldern.
- Ska vi kolla alla utgångar? - Om det är möjligt.
Kan ni sluta nu?
Ska Max tiomiljonerdollarskvinna få veta att en patient har rymt?
Vänta med högtalarna, Mason. Vi tar det över walkie-talkie.
Vi tar en sväng till barnavdelningen och intensiven.
- Vill ni ha vatten eller kaffe? - Nej, tack.
- Patienternas konst. - Ungar...
Vår psykavdelning är den bästa.
Många intressanta människor har gått genom de där...
...dörrarna. Man vet aldrig vad man ska få se.
Får vi spela in det här? Vi träffar många läkare, så vi vill minnas allt.
Dr Helen har inget emot kameror. - Ni är van, va?
- Dr Lalani rekommenderade er. - Nasreen är en god vän, och duktig.
- Vi har sett er på tv. - Ni är bra där också.
Men vi undrar om era faktiska kvalifikationer.
- Mina kvalifikationer? - För att praktisera på riktigt.
Tja...
Cambridge. Skolan för klinisk medicin i Cambridge.
AT-och ST-läkare på King's College i London.
Ytterligare tjänster här på Columbia Presbyterian-
- och legitimerad inom hematologi och onkologi.
- Inte undra på att hon har fullt upp. - Ursäkta?
Vi väntade i nästan tre veckor på att få tid.
Jag ber om ursäkt. Jag har haft ett antal externa uppdrag.
Dr Lalani sa att ni skulle arbeta mer patientfokuserat nu.
Mina patienter har alltid kommit först.
Men att informera om New Amsterdam ingår också i jobbet.
Jag kommer att skära ner på pr.
Jag är ledsen, dr Sharpe, men vi behöver nån som prioriterar Anna.
Inte kameran.
Hur hamnade er make här?
Han var på väg till ett möte och fick bröstsmärtor. Han kördes hit.
- Några problem efteråt? - Förutom en till hjärtinfarkt?
Det var inte sjukhusets fel. Arthur älskade kött, cigarrer och pengar.
- Dr Reynolds. - Mrs Ryland, antar jag?
Dr Reynolds är vår nye thoraxkirurgchef.
- Och ni damer är? - Dr Hastings, dr Flores, dr Jessup.
Mina nya läkare. Mitt dreamteam.
Ni är även...
- Unga? - Nej, jag tänkte säga...
Utmärkta kirurger? De har fått fina vitsord.
- Dr Merritt räddade Arthurs liv. - Dr Merritt jobbar inte här längre.
- Har han gått i pension? - Han blev... avskedad.
- Av vem? - Mig.
- Du svarar inte på sökaren, Max. - Dr Bloom... - Ursäkta mig.
- Jag är med... - Pengadamen. Förlåt.
Jag har en gravid kvinna med HELLP-syndrom och anfall.
Hon måste föda nu, annars dör de båda två.
- Hur många veckor? - 32.
- Förlös henne då. - Hon tillåter det inte.
Ursäkta, jag måste ta itu med en sak.
Har ni nåt i fickorna? Lägg det på bandet.
Ni är fortfarande kvar på sjukhuset, men de är fångar, så håll avståndet.
- Det handlar om er säkerhet. - Ja, ni brukar säga det.
Janelle. Det är nån här som vill prata med dig.
- Jag behöver ingen hjärnskrynklare. - Bra, jag är bara chefsöverläkare.
Max.
Dr Bloom säger att du nekar vård.
Dina röda blodkroppar bryts ner, och din lever fungerar knappt.
Om du inte förlöser barnet nu så dör ni båda två.
Jag föder henne inte i fängelse. Då får hon det precis som jag.
- Fosterhem. - Har du nån...
...som kan ta hand om henne? Har du nån familj?
Nej.
Jag kommer ut om sex veckor.
- Kan ni inte fördröja det till dess? - Du överlever inte.
Jag måste försöka, för hennes skull.
Om du inte ger ditt medgivande så tvingar rätten dig att föda.
Så hon förlorar hur det än blir.
Nej. Det tillåter jag inte.
- Vad betyder det? - Det betyder...
...att jag ska hitta ett sätt att ta hand om er båda.
Okej?
Det finns alltid ett sätt.
- Jag ringer förlossningsläkaren. - Ordna två enheter blod och plasma.
Behöver ni en bättre beskrivning?
Tre personer har sett honom springa i korridorerna. Han är ju naken!
Han är naken och troligen bestört. Han har förlorat sin fästmö.
Dr Frome? Jag heter Maddy Gianni och är Ray DeMarcos fästmö.
Känn dig som hemma. Det är ingen fara.
- Hon ser frisk ut för att vara död. - Hon är upprörd, men hon lever.
- Vad gjorde DeMarco vid graven? - Vet inte. Hon sa att han mådde bra.
Han var hennes livs kärlek, och sen bara försvann han. Herregud!
- När såg hon honom senast? - Seriös fråga? För två dagar sen.
Polisen ringde henne.
- Nämnde ni att han är försvunnen? - Jag tänkte att ni kunde göra det.
Jaså?
Mr DeMarcos prover har kommit. Sa hon nåt om droger?
Hon säger att han är ren, men han har injicerat nåt.
- Ja, små mängder glutaraldehyd. - Glutaraldehyd. Vad är det?
- Sa han att hans fästmö var död? - Kanske inte ordagrant.
Han sa att han hade förlorat henne, och han grävde ju upp en grav.
Glutaraldehyd är balsameringsvätska.
Men dra åt...
Han grävde inte upp hennes grav. Han grävde sin egen.
- Han tror inte att fästmön är död... - ...utan att han är det.
Jag vet var han är.
Då så...
Sluta nu, Ray.
Dr Max Goodwin på New Amsterdam. - Är du påklädd?
Jag ska åka. Senare.
Jag behöver prata med borgmästaren om en patient som är en fånge.
- Hade du tänkt säga hej då? - Självklart.
- Du får hälsa på mina föräldrar. - Det vill jag inte.
Ja, borgmästaren kan ringa upp, men hälsa att det är brådskande.
- Pratar du med borgmästaren? - Jag är väldigt mäktig.
- Snälla, åk inte. - Då behöver jag ett större rum.
Du kan få presidentsviten, som används av presidenten.
- Du hör hemma här, inte jag. - Jag hör hemma med dig.
- Det har vi redan testat. - Och jag gjorde bort mig.
Jag har brutit många löften, men jag försöker att inte bryta fler.
Jag vet.
Och jag älskar dig, verkligen.
Men det måste bli så här.
Det känns okej för mig, och för Luna också.
Vi kan vara tillsammans i Connecticut.
Jag hatar Connecticut.
- Ja? Ja. - Gå.
Herr borgmästare. Ursäkta att jag stör, men det här är viktigt.
- Hallå där. - Hej.
- Snygg väska. - Vill du ha den?
- Jobbig dag? - Världen ser mig som en bluff.
- Det tvivlar jag på. - Jag har tappat all trovärdighet.
- Det här var en present, förresten. - Jag förstår, men du är fantastisk.
- Du har dragit in massor av pengar. - Patienter struntar i det, med rätta.
- De litar inte på dr Helen just nu. - Övertyga dem då.
- Kan jag verkligen få väskan? - Skit ner dig.
- Balsameringsvätska? - Ray lider av Cotards syndrom.
Det är sällsynt, men offren tror att de har avlidit.
Ibland får de för sig att de är osynliga, som ett spöke.
Tror Ray att han är död? Men han pratar ju, döda pratar inte.
Det är inte logiskt, utan inbillning.
- Varför känner han inte sina armar? - Vi vet inte än.
Dr Kapoor gör en magnetröntgen nu. Han är i goda händer.
Vet du...
Den goda nyheten är...
...att bristen på känsel kan vara neurologisk. Det är inte syndromet.
Vi har väldigt olika uppfattning om vad som är goda nyheter.
Hur ser det ut? Tumör?
Trycket orsakar inbillning, overklighetskänslor-
-domningar...
Mr DeMarco är inte död, men han kan snart vara det.
- Doktorn. Vart ska du? - Till fångenheten. Förlossning.
Vilket team du har samlat ihop. Några framtida fruar ibland dem?
- De har bättre meriter än vi. - Som förväntat.
- Jag lade märke till att... - Alla ser nåt, men ingen säger nåt.
- Säg det bara. - Jag såg hur attraktiva de var.
- Det hindrade inte dig. - Det här handlar inte om mig.
Det gör det. Du vet mycket väl att kvinnor ofta förbises som kirurger.
Bara 19 procent av landets kirurger är kvinnor.
- Vet du hur många som är svarta? - Jag vågar inte fråga.
De finns inte.
Jag tänker anställa folk med alla olika etniciteter och kön-
-men jag börjar med svarta kvinnor.
Du ska av här, va?
Jag förstår, herr Borgmästare. Jag hade hoppats på ett undantag-
- för en gravid kvinna med sex veckor till...
Tack för att ni ringde. Okej.
- Mrs Ryland. Är ni kvar? - Jag sa ju att jag är ledig i dag.
Sjukhuschefen skickade planerna han tagit fram. Vill du se?
Varför inte?
Oj då.
"Arthur Rylands hjärtinstitut."
- På Universitysjukhuset. - Med Arthurs namn i guldbokstäver.
Varför gav du dr Merritt sparken?
Han brydde sig bara om pengar.
Precis som min make.
Guldbokstäverna är vräkiga och vulgära.
Men det är precis vad Arthur hade velat ha.
Mrs Ryland.
Vad vill ni ha?
Ny påse saltlösning. Barnets huvud är synligt.
Nu ser vi halsen, och här är navelsträngen.
- Den är fri. - Axlarna är i position.
Och här kommer en nyfött barn. En liten flicka.
Hon rör på alla fyra lemmarna.
- Känns det bra? - Jag är trött.
Titta, vad fin hon är.
Vänta, vänta...
Din vän sa att han skulle hitta ett sätt för oss att få vara tillsammans.
Han jobbar på det.
Men mitt barn är redan här. Hon är redan här.
- Håll i henne bara. - Jag kan inte.
Hon är redan här, var är han? Han sa... Nej, nej.
Jag kan inte ta henne.
Jag måste lämna ifrån mig henne, så jag kan inte.
Vi fick aldrig barn, Arthur och jag.
Jag ville, och han sa att han också ville.
Men han ändrade sig när vi hade gift oss.
Det borde jag inte ha tillåtit.
- Vad är det här? - Vi kallar det känguruvård.
I stället för kuvöser-
- ger volontärer för tidigt födda mänsklig kontakt. Hud mot hud.
Jag tror att den där är alldeles nyfödd.
Hon är så liten.
Kommer hon att klara sig?
Mrs Ryland...
Ni kanske borde ge er makes pengar till något helt annat.
Då blir det ingen fin byggnad med er makes namn på-
- men ert bidrag skulle kunna förändra hundratals eller tusentals liv.
Rikers Island?
Vill ni ge tio miljoner dollar till Rikers Island?
Donationen skulle kunna ge en barn- avdelning och en känguruvårdenhet.
Intagna mammor kan ha barnen nära, och trots att enheten dröjer-
- kan de utse ett rum och påbörja programmet idag med Janelle Mason.
Enligt fängelsedirektören finns ingen lag som hindrar oss.
Det enda som krävs är pengar.
Rikers behöver pengar, som vi.
Tror ni verkligen att Arthur skulle vilja det här?
Nej, men det gör jag.
- Vi ska väl ge bästa möjliga vård? - Jag vet vad vår uppgift är.
Men ska vi inte också hjälpa människor att inte bli patienter?
Systemet är trasigt, men vi kan erbjuda en väg.
Om vi inte gör det så kommer varje generation tillbaka hit igen.
Barn lider av fetma innan de fyller sex, fosterbarn blir psykpatienter.
Vi måste bryta kedjan.
Men vi kan bara hjälpa folk om vi är villiga att ta risker.
Förändring är alltid är möjlig.
Du ville något annat, Peter, och Max försökte hedra det.
Det här var bara jag.
Ja... Tack för ert bidrag.
Janelle. När du åker tillbaka...
...så följer ditt barn med dig.
Vi lindrar trycket från tumören, och i morgon bör inbillningen vara borta.
- Och själva tumören? - Den går att behandla.
Vad sa de?
Att de ska ge dig livet tillbaka i morgon.
Ursäkta mig.
Vad betyder "ghostad"?
Det är när nån som man älskar försvinner ur ens liv.
Vem har ghostat er?
Min son.
Men jag tror att jag ghostade honom först.
- Dr Sharpe... - Folk väntar för att få tid hos mig.
Jag är en utmärkt läkare, en utomordentlig läkare.
- Och jag har ett strålande leende. - Får jag prata klart?
Låt mig prata klart. Om du inte kan säga att du vill ha mig som läkare...
- ...så kan det kosta dig livet. - Jag vill ha dig som läkare.
Jag vill vara pappa.
Och jag vill vara make.
Så jag lägger mitt liv...
...i dina händer.
- Jag tänker inte förhandla med dig. - Jag satsar allt.
Jag ska göra som du säger. Snälla, var min läkare.
Hur lång tid har jag innan behandlingarna påbörjas?
Tre veckor.
Skulle vi kunna... Jag bara skojar.
Tre veckor.
Okej.
Ursäkta mig. Jag har ont om tid.
- Var är Georgia? - Utskriven.
Vänta, vänta...
Du får inte åka till Connecticut.
- Vi är inte där än. - Jag vet, men hon är det, Georgia.
Vår dotter är nästan här.
Det första hon får se i världen blir ditt vackra ansikte.
Hon kommer att älska dig, som jag gör, och sen när hon tittat länge-
- kommer hon att leta efter mig. Om jag inte är där-
- så undrar hon var jag är, vart jag tog vägen.
Hon känner igen min röst. Hon känner igen min röst, Georgia.
Jag måste vara där.
Jag måste vara här.
Låt mig... Låt mig ta dig hem.
Låt mig ta hand om er båda, låt mig hjälpa er.
Om jag inte kan hjälpa min fru och min dotter...
Om det verkligen inte funkar så får du säga till.
Då lovar jag att själv köra er till Connecticut.
- Okej. - Toppen.
Jag ska bli pappa.
Jag ska bli pappa! Det här är min fru.
Jag ska bli pappa!
Subrip: TomTen
Översättning: Michael Bach www.sdimedia.com