EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Jag hoppas du inte pratar med bonden.
Tjuvlyssnar du på mig?
Din tjej vinkade åt mig.
Hej.
Det gör mig inget nu när du är gift.
Pat, kom ut hit, för nu händer det.
Hördu.
Har temperaturen sjunkit?
Ja, du gömmer dig i din varma jurta, så din tjejs temperatur sjunker.
Nej, Mark. Det är något...
Jösses...
-Mark? -Pat, ser du...
Strålningsnivåerna är helt galna. Är du okej?
Vad fan?
Mark, hör du mig?
Är du mitt i allt det här?
Okej, då ska vi se.
Det här är alternativen.
Det finns en X-Men-film,
en Godzilla-remake och en uppföljare till Apornas Planet.
Ingen film.
Vi kan göra något annat. Vandra kanske.
Det finns en musikfestival i Piedmont Park.
Jag bryr mig inte. Jag är bara glad att du är här.
-Pat, vi måste prata. -Om?
Det här funkar inte.
Jag håller med.
Du borde flytta hit.
Nej.
Sen Island har jag haft vissa problem.
Det är bara för att vi varit isär.
Det blir annorlunda när du bor här.
Jag vet hur jag känner.
Ja, men det kommer att förändras.
-Du lyssnar inte. -Jag förstår inte.
-Jag är väldigt tydlig. -Du är inte rättvis.
Jag gör allt för oss.
Jag reser alltid för att träffa dig, planerar allt, betalar för allt...
Det här är problemet.
Du är så påflugen.
Blommor, resor, du minns till och med min mors födelsedag.
Men när saker inte går som du tänkt, blir du galen.
-Du försöker göra slut med mig. -Jag försöker inte. Jag gör det.
-Var ska du? -Jag ska bo med Jill i hennes stuga.
Har du redan planerat det?
-Vi måste prata om... -Släpp mig, snälla.
-Det är inte bara ditt beslut. -Släpp mig!
Vad fan? Varför gjorde du så?
-Jag sa ju att jag har några problem. -Det har jag med.
Vad är det som händer?
Jag kan inte sluta.
Herregud, Pat.
Vad är det som händer?
Pat, sluta!
Nej.
Snälla Pat.
Hej, Esperanza. Dion här.
Fast du kan ju se mig, så det vet du redan.
Jag borde redigera bort det.
-Är du okej? -Du är hemma.
Vi måste åka nu.
Varför? Och varför är det så mörkt ute?
Vi måste in i bilen och åka härifrån.
-Men... -Inga men.
Inte nu, okej?
-Kan vi inte... -Dion!
Det är Krokige mannen, okej?
Ta dina saker.
-Vi måste gå, Nypis. -Skynda dig, okej?
Vem är det?
Det spelar ingen roll. Jag ringer upp senare.
Får jag låna din mobil och ringa Esperanza?
-Inte nu. -Jag måste. Hon är så arg på mig.
Vi kan prata om det när vi är framme.
-Vart ska vi? -Dit där det är säkert.
Hej.
Vad gör du här?
Jag ringde sjukhuset, men de visste inte när du skulle komma tillbaka.
Jag är avstängd på obestämd tid, i väntan på att bli avskedad.
Var är Nicole?
-Vad är det med dig? -Jag...
Din syster svarar inte på mina sms och jag är orolig.
Jag tror att hon tänker skada Dion.
Hon skulle aldrig skada Dion.
Hon är inte sig själv, Kat.
Jag vet inte om det är ett sammanbrott,
men hon är helt ur kontroll och jag måste hitta henne.
Hon var okej när vi talades vid.
När var det? Därför att...
Vem är det? Är det Nicole?
-Sköt dig själv. -Var det Nicole?
-Jag vill att du går nu. -Tja...
Nej, jag är inte upplagd för det här.
Kan vi inte bara prata?
-Nej, jag vill sova. -Kat...
Jag vill inte skrämma dig, men...
Jag är riktigt orolig.
Jag måste få veta att Dion är okej.
Kan du inte för min skull ringa henne eller berätta för mig var hon är...
Annars måste jag nog ringa polisen.
-Hon tog honom till våra föräldrar. -I St. Louis?
Ja, i ett par dar. Hon behövde en paus.
Men du behöver inte oroa dig.
Nicole låter inte något hända Dion.
Hon skulle dö för honom.
-Kat. -Var är du?
Jag var på väg till dig, men du svarade inte.
Pat betedde sig som en galning. Han letar efter dig.
-Är du okej? -Nej.
Stormen som dödade Mark är inte bara en storm.
Dion kallar den för Krokige mannen.
-Den kom till oss idag igen. -Igen? Vad menar du?
-Varför bad du inte om hjälp? -Det är en övernaturlig storm.
Vi måste kunna göra något.
Kom hit så löser vi det.
Vi måste åka härifrån och gömma oss.
Nic, vad pratar du om? Gömma er var?
Det är bättre om du inte vet.
Jag vill inte försätta dig i fara.
-Niki. -Jag måste gå.
-Nej, vänta, Niki. -Jag älskar dig.
NICOLE Var är du?
Du vet hur det går till.
Hej, Nicole. Det är jag.
Jag vet att jag gjorde fel. Jag gick lite för långt.
Förlåt mig, okej?
Men du kan inte bara...
...förstöra allt vi har på grund av ett litet dumt misstag.
Det är inte rättvist mot mig eller Dion, och...
Hej kompis! Var är du?
Jösses. Brädor på fönstret? Det är som att vara i fängelse.
Hej, Esperanza. Är du där?
ETT NYTT MEDDELANDE
PAT Hej, kompis. Var är ni? Saknar dig!
I stugan. Var är du?
Vi måste åka hem.
Förlåt mig, men det kan du inte.
Esperanza svarar inte och hon kommer att vara där.
-Jag kan be om ursäkt där. -Nej, vännen.
Jag vill prata med Pat.
-Pat och jag blev osams. -Om vad?
Vet du vad gränser är?
-Som i spökboll? -På sätt och vis.
Alla människor har sina gränser.
När någon säger nej måste man respektera det.
Det kallas att respektera folks gränser.
Vad gjorde Pat för fel?
Han ville ha en annan sorts förhållande än jag ville.
Ett där man pussas?
Jag sa nej, men han ville inte lyssna.
Han ansåg sig veta vad som är bäst för mig.
Vad har hänt?
Jag tror inte att jag respekterade Esperanzas gränser.
Vad hände?
Jag lyfte upp henne ur stolen med magi.
Varför det?
Jag trodde hon skulle gilla det, men hon blev arg.
Har hon någonsin sagt att hon vill lämna sin stol?
Nej, men Jonathan kan rita lika bra som hon,
och de spelar Zelda ihop, men hon var min vän först.
Krypet.
-Jag ska åka hem. -Vi kan inte det.
Jag ska åka hem.
Jag visste inte att du kunde göra så.
Inte jag heller!
Sluta.
Jag tänker inte svika mina vänner eller Jonathan.
Teleportera inte!
Inte mitt rum.
Krypet, fel väg.
Jag tror att Nypis är orolig.
-Charlotte ljög. -Om vadå?
Hon sa att jag skulle kunna teleportera när det behövdes.
Du gjorde ju det.
Inte dit jag ville.
När du är hemma igen kan du bli sams med Esperanza.
Jag lovar.
Strax tillbaka.
Snälla, svara mig. HEJ
Snälla, svara!
ESPERANZA Upptagen.
VETENSKAPSPROGRAMMET SPONSRAS AV BIONA
Hallå.
Mår ni bra?
-Vad gör du här? -Dion bad mig att komma. Kolla.
Men stormen. Hur...
Jag såg inte din bil, så hur kom du hit?
Satte du upp brädorna helt själv? Bra jobbat.
-Det måste ha tagit hela natten. - Dion! -Stanna där.
De är likadana som de räven hade.
-Kom du hit för att du är sjuk? -Nej.
Jag är här för att du inte svarar på mina sms eller samtal.
Du ignorerar mig.
-Ut ur mitt hus. -Nej, jag måste prata med Dion.
-Dion! -Jag sa nej.
Nej. Dion.
Ja!
Kompis!
Du måste vara trött.
MCKOY PARK KULTURHUS
Dion, var är du?
Han gjorde det.
Fantastiskt.
Tror du att Dion kan hela dig så som han helade räven?
Han dog nästan för att du fick honom att försöka hela dig.
Jag gjorde ingenting!
Han ville hjälpa mig för att han älskar mig.
Jag älskar honom med. Och jag älskar dig.
Men du sabbade allt.
-Men du ska väl inte skada honom? -Nicole.
Vet du hur ont jag har?
Hur nära döden jag är?
Det som gav alla andra krafter dödar mig.
-Sen kom Dion, och han kan lösa allt. -Men inte utan att dö.
Därför bad jag aldrig honom att hela mig.
Jag ville att vi skulle bli en familj.
Jag hade fortsatt att absorbera krafter.
-Gud, nej. -Tills de tog slut.
Du dödade Mark.
Herregud.
Han skulle ha sagt att han skulle till New Orleans!
Han bara dök upp och då var det försent.
Jag kunde inte sluta.
Vad vill du? Hur kan vi fixa det här?
Nej.
-Det finns ett sätt. -Nej, du gjorde ditt val.
Nu måste jag göra vad jag måste för att överleva.
Han är inte din!
Du fattar inte, eller hur?
TYST UTRYMME
ATLANTA UNIVERSITETSCENTER ROBERT W. WOODRUFF-BIBLIOTEKET
Jag ska rapportera dig.
-Gör vad du måste. -Jag har lektioner tidigt.
Då borde du gå och sova.
Har du druckit? Varit på fest?
Lämna mig ifred, Brett.
Vad jag gjorde innan jobbet angår inte dig.
Eller vad jag gör efter...
Du har för många böcker.
-Ursäkta mig? -Man får max ta ut fyra.
-Och du har... -Sex stycken.
-Men det är ju ingen här. -Regler är regler.
Hur var festen?
-Det är väl därför du är sen? -Hur vet du det?
Eftersom ditt skift börjar ett och klockan är efter tre nu.
Jag är här ofta, och du är ofta sen.
-Är du en stalker, eller? -Nej då.
Jag söker bara utbildning och kunskap.
-Jag behöver kaffe. -Två sockerbitar för mig, tack.
Jag är ingen servitris.
Förutom när jag jobbar som servitris.
Varför så många jobb?
Min pappa kanske inte ville betala för en dansutbildning.
Okej.
Jag kan prata med honom.
-Vad skulle du säga? -Sch.
-Sluta hyscha. -Kom ner hit.
Kom igen.
Okej, viktigpetter, vad skulle du säga?
Jag skulle säga att konstnärlig utbildning
är lika viktig som matematik eller vetenskap.
Jaså?
Ja.
-Vad heter du? -Mark.
Det förbättrar kritiskt tänkande, uppmuntrar nyskapande
och stärker ens band till samhället.
Jag heter Nicole.
Jag vet.
Vi ringer din pappa. Det blir kul.
Det blir kul....
Jonathan. Du måste presentera oss om ett par minuter.
-Du sa att jag inte skulle behöva prata. -Det var innan Dion stack.
Varför är kvävebehållaren så liten?
Det var den största jag fick tag på online utan legitimation.
-Jag är här. -Då slipper jag prata?
Förlåt för att jag stack och för att jag blev avundsjuk.
Vänta. Va?
Och för att jag försökte laga dig fast det inte behövs.
Du är den bästa vännen som finns.
Snälla, låt mig få komma tillbaka. Jag lovar att inte svika dig igen.
-Du gör det pinsamt. -Jag vet.
-Kommer du att minnas ditt tal? -Kommer du att minnas ditt?
Skål.
Nu går vi ut dit och visar vad vi går för.
Kom igen, Stormdråparen!
-BIONA, hur kan jag hjälpa till? -Jag måste tala med Suzanne Wu.
Ett ögonblick.
-Hallå? -Det är Pat, Pat Rollins.
-Nicole, är det du? -Pat är stormen.
-Vänta, vad pratar du om? -Pat Rollins.
Han förvandlades till en cyklon mitt framför mig och tänker döda Dion!
I så fall skulle Dion redan vara död.
Nej, lyssna. Han måste få Dion att vilja hela honom, som räven.
Han måste vara vid liv för det.
Dion måste vilja hela honom.
Du måste åka till Dions skola och hindra Pat från att skada honom.
Okej, men hur vet du...
Allt det ni skapar på BIONA måste ni slänga på honom
och rädda min son!
Det ska jag göra.
MCKOY PARK KULTURHUS
Är vetenskapsmässan hitåt? Tack.
Hej.
Grupp Väderkontroll från mr Frys klass, var god och kom till scenen.
-Hej. -Pat!
Hej, kompis.
Får jag låna din mobil? Jag bråkade med mamma.
Jag vet. Hon sa det.
-Är hon arg? -Nej, hon vill bara veta att du är okej.
Hon bad mig skjutsa hem dig och så möter hon oss hemma.
Jag måste visa upp projektet.
Hon var ganska orolig.
Jag tror det är bäst om vi går nu.
Det ger oss en plats i det avancerade programmet.
Jonathan med. Jag kan inte svika honom.
Din mamma var ganska...
Nej! Jag lovade. Jag tänker inte gå.
Visst.
Men...
Jag måste prata med dig om något viktigt.
Kan du följa med mig ett ögonblick?
Det går fort.
Okej. - Jag är strax tillbaka.
Hörru.
Vänta lite.
Lyssna.
Jag behöver din hjälp med en sak.
Jag vill att du helar mig så som du helade räven.
Blir jag inte sjuk då?
Kanske...
...men nu vet vi ju hur vi ska lösa det.
Är det ditt huvud som bråkar?
Jag är mycket sjukare än jag sa.
Jag...
-Jag är döende. -Nej!
Men du kan rädda mig, Dion.
Kan du göra det för min skull?
Får jag fråga mamma först?
Nej, hon...
Hon är inte här och jag har ont om tid, så du måste göra det nu.
Du är väl en superhjälte?
Superhjältar räddar folk.
Det här är din chans att få vara en riktig superhjälte.
Snälla, Dion. Du är mitt enda hopp.
Esperanza, vet du var Dion är?
Han gick ner med sin mentor.
Herregud.
-Vi måste ta oss ner dit. -Okej.
-Dion! Sluta! -Jag hjälper Pat.
Nej, sluta.
-Fortsätt, Dion. -Han var döende.
-Han vill döda dig! -Han är min vän.
Han är Krokige Mannen.
Han dödade din far och försökte döda mig.
Du är bara arg för att han ville kyssa dig.
Nej.
Det är du och jag.
Du och jag, okej? Lita på mig.
Nej!
-Dion, spring! -Dion! Avsluta det du påbörjade.
Vad gör du? Släpp henne!
Du måste hela mig, annars gör jag din mamma illa.
Dion, spring!
Fortsätt att hela mig, annars dödar jag henne.
-Dion! Nu! -Nej!
Han är sjuk, mamma. Jag kan hjälpa till.
Om jag helar honom, blir han god igen.
-Det är min vän. -Snälla gör det inte!
Sluta!
Spring!
-Jag ser inte dörren. Var är den? -Den är där nere.
-Där är de. -Esperanza!
-Kom igen! -Spring!
Spring!
Den är på väg.
-Skynda! -Det är på riktigt.
Kom igen, Dion, Esperanza.
-Pröva den andra. -Gå in.
Stormen!
Känn på den, stormen.
Det gick. Den är borta.
-Spring! -Kom igen.
Här inne!
-Stanna här. -Nej, följ med oss.
Det var galet.
Nästa gång borde han få till en stormflod.
-Vad gör du? -En rustning.
Vi är väl säkra här inne?
-Han vill ha mig. -Varför?
Jag måste ut dit innan han skadar min mamma.
-Är du galen? -Nej, Dion!
-Stanna tills den försvinner. -Det gör den inte.
-Jag måste möta den. -Men...
Esperanza, han dödade min pappa.
Vad händer?
Kom så går vi.
-Hämta kompressorn. -Hallå!
Vad gör vi?
Vi ska skjuta flytande kväve mitt i stormen för att försvaga den.
-Det är Dions projekt. -Det var vår idé.
-Strax tillbaka. Var försiktiga. -Vänta!
Nej!
Dion, vänta!
Nej!
Gick det bra?
-Kom igen. -Jag måste hjälpa Dion.
-Vad behöver du? -Metall.
Nåt som kan bli en blixtantenn.
Jag måste komma nära den där saken.
Han kan inte se dig.
-Han slog mig. -Inte med vilje.
Jag vet hur det är att vara osynlig.
Han ser Dion, men av någon anledning är du osynlig.
Han ser bara de med krafter, och jag har inga.
Funkar den här?
Pappa?
Nej!
Sikta här.
Ducka!
Pappa?
Pappa!
-Såg du vad jag gjorde? -Ja, krypet.
Jag bara... och han bara...
Jag såg alltihop. Du var grym.
Du var grym.
Du, pappa.
Jag har en eremitkrabba som heter Nypis och en vän som heter Esperanza.
Esperanza? Vad bra att du har vänner.
Lyssna på mig.
Jag vill att du ska minnas en sak, och det är viktigt, så glöm det aldrig.
Energi dör aldrig. Den ändrar bara form.
Vad det än var, är det kvar där ute.
Du måste vara försiktig och stark.
En dag kommer världen att behöva dig.
Om det onda finns kvar, finns väl det goda kvar med?
Du är ju kvar.
Vilket smart barn.
Jag ska hitta ett sätt att få tillbaka dig.
Förlåt för att jag inte berättade allt.
Det är okej.
-Nej, det är det inte. -Nej, det är det verkligen inte.
Jag älskar dig.
Det var fantastiskt. Är du okej?
Hej, Dion.
-Här borta, Dion. -Esperanza!
Jag har alltid vetat att du är speciell.
Men du är mer än speciell nu.
Jag önskar att jag kunde skydda dig för evigt.
Men...
...det är inte så det här fungerar.
Jag vet inte vad som väntar.
Men jag kan lova dig en sak.
Vad det än är...
...måste det ta sig förbi mig först.
Undertexter: Alexis Lilja