OXFORD UNIVERSITET STORBRITANNIEN
Hej med jer. Jeg hedder Malala,
studenterambassadør for Lady Margaret Hall, LMH.
og jeg er blevet oplært godt.
-Hej, jeg er Dave. -Hej.
Jeg gik på Ball State.
Har nogen søgt ind på Ball State?
Er I interesserede? Nej.
Det var Oxfords første kvindekollegium,
og det startede i den bygning.
I hvilket år startede man?
Det var i 1878.
1878?
Og det var vist omkring 800 år efter universitetet grundlæggelse.
I 800 år kunne mænd og drenge blive uddannet, men ikke kvinder.
Er I blevet optaget på Oxford?
Vi går i 12. klasse,
-vi ansøger næste år. -Næste år.
Så det her er nok det vigtigste skridt
på vejen til at komme ind.
Jeg skal gøre mit.
Sig til, når jeg irriterer jer.
Gør jeg det allerede?
-Nej. -Godt.
EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Så er jeg her.
Mange tak.
Så rækker det. Hej!
Tak.
Mange tak.
Velkommen til og tak, fordi I kom.
Jeg beklager forsinkelsen.
Er der nogen, som er sure over at vente?
Har jeg... Er du?
Hvordan kan jeg råde bod på det?
-Hvad hedder du? -Princess.
-Er du en ægte prinsesse? -Princess.
Hvor er du fra?
Jeg er født i Michigan.
Åh, javel, kongedømmet Michigan.
Mange tak, fordi I kom, mine damer og herrer.
Det er jeg glad for.
I øvrigt hedder jeg Dave Letterman. Tak, fordi I kom.
Jeg håber, det går godt, for jeg synes...
...det her er vigtigt,
og som jeg bliver ældre... Og man kan ikke blive meget ældre.
Jeg tror, det bliver en spændende aften. Mine damer og herrer,
tag godt imod min næste gæst, Malala Yousafzai.
Hejsa.
Dejligt at møde dig.
Pas på trinnet.
Mange tak.
-Tak. -Mange tak.
Tak skal I have.
Hvor længe har du været i New York?
-I et par dage. -Kan du lide New York?
Jeg ved, du har været her før.
Mange gange.
-Ja. -Og jeg så Løvernes konge for nylig.
-Den var skøn. -Løvernes konge?
Folk i New York City...
...som mig,
synes, New York er verdens bedste by.
Er du enig i det?
Hvordan den bedste?
Jeg udtaler mig ikke under edsansvar, men...
...det er her, det hele sker.
Der sker også noget...
...andre steder.
Jeg synes, New York er en meget travl og pulserende by.
-Ja. -Men jeg ville aldrig bo her.
Jeg vil bo et sted, hvor der er fred og ro,
og jeg kan slappe lidt af.
Det er skønt, du er her. Jeg har set dig
mange steder og jeg har læst meget om dig,
og jeg synes, jeg ved meget om dig,
men jeg ved ikke, om jeg kender dig.
Og jeg håber, at vi i aften lærer hinanden at kende.
For du er...
...noget helt enestående,
også din historie og din mission.
Og jeg vil gerne, om det så er sandt eller ej,
senere fortælle folk, at vi er venner.
-Det er vi. -Ja, ikke?
-Jo. -Jo.
Du bor i Birmingham og går på Oxford?
Ja. Jeg kom ind på samfundsstudier, PPE, filosofi, politik og økonomi.
Jeg er færdig med første semester, og det var skønt.
Jeg så din tale, da du fik Nobelprisen.
Og dengang var du 17 år gammel
-cirka? -Ja.
-Sytten år gammel? -Ja.
Folk beskriver mig meget forskelligt.
NOBELS FREDSPRIS-CEREMONI 2014
Nogle kalder mig pigen, som blev skudt af Taliban.
Andre, pigen, som kæmpede for sine rettigheder.
Nogle kalder mig nu Nobelprismodtager.
Men mine brødre kalder mig stadig den irriterende, dominerende søster.
Jeg er bare et dedikeret og stædigt menneske,
som ønsker, at alle børn får en god uddannelse,
som ønsker, at kvinder får ligeret,
og ønsker fred overalt i verden.
Det var en smuk tale,
som blev fremført flot og meget sikkert.
Hvor kommer det fra? Har du altid været taler?
Du lærte vel engelsk af din far. Er det korrekt?
I min familie var min bedstefar lærer,
min onkel var lærer, og min far var lærer,
så vi har mange lærere i familien.
Jeg har lært meget om at tale og at få sit budskab frem
fra min far og bedstefar.
BØRNERETSFORKÆMPER FÅR NOBELS FREDSPRIS
Jeg ville sige,
at jeg modtog prisen
på vegne af alle piger.
De 130 millioner piger, som ikke går i skole.
Jeg ville tale på vegne af piger...
-Hundrede og tredive millioner? -Ja.
Antallet af unge kvinder rundt omkring i verden, som ikke får en uddannelse.
Og det vil du skabe opmærksomhed omkring.
-Ja. -Hvad kan vi gøre?
Jeg begyndte at tale om det, da min uddannelse blev forbudt.
Jeg boede i Swat-dalen, et smukt sted,
og vores skoler blev forbudt af ekstremisterne Taliban.
De sagde altid,
at Taliban ikke ville genere et skolebarn, en ung pige.
Men de kom og skød dig.
Havde du modtaget trusler?
Jeg ved, du havde
talt om det i hele landet.
Fornemmede du en overhængende fare?
Var det den øgede opmærksomhed?
Hvad udløste det? Ved du det?
Jeg blev nomineret til International Childrens fredspris,
og det blev meget omtalt i Pakistan.
Før det kendte medierne mig, fordi jeg talte gennem medierne,
jeg skrev en blog og lavede dokumentarer og udtalte mig til lokale medier.
Så medierne kendte mig, og de blev glade over, jeg skulle have en pris.
Jeg mødte premierministeren og provinsministeren
og nævnte investering i pigers uddannelse,
at vi må bekæmpe børneægteskaber
og fattigdom og sende piger i skole.
Og det gjorde...
Man bliver en slags forbillede i landet,
og så angreb de mig.
Generer det dig at tale om selve angrebet?
Jeg ved, du har talt meget om det.
Det, jeg ved om det, er,
at skolebussen var på vej fra skolen en dag?
Jeg var 15 år gammel, da det skete, og...
TALIBAN SKYDER UNG AKTIVIST
...min far var urolig for mig.
Det var min mor også. Han sagde altid, at jeg ikke skulle kritisere Taliban,
men kun tale om uddannelse.
Han var meget åbenmundet.
Han kritiserede offentligt ekstremister og Taliban,
og han var ikke bange.
Han navn blev nævnt i den lokale radio
som et mål for Taliban.
Jeg er taknemmelig for, at han er uskadt, han er i live.
Men vi havde ikke forventet,
at de ville gå efter at dræbe et barn.
Det gjorde de, hvilket var...
Men den slags sker, og jeg er...
Jeg er i live, og jeg er her.
Det, du hentyder til, når du siger, at den slags sker...
...er, at du blev skudt i ansigtet på klos hold.
Det er ikke en bagatel.
Bussen er på vej tilbage fra skolen.
Du ser fyre nærme sig bussen. Var det to fyre?
To mænd?
Jeg husker faktisk ikke episoden.
Jeg husker den ikke,
og det er på sin vis godt, for jeg behøver ikke tænke tilbage på det,
for mig er det bare en fortælling.
Jeg oplevede ikke, det skete for mig.
Det var mærkeligt, at jeg vågnede i et andet land.
Folk talte engelsk,
og jeg var på hospitalet,
og der var læger og sygeplejersker.
Jeg sagde: "Hvad sker der?"
Jeg var chokeret, for jeg huskede kun,
at jeg og mine venner kørte med bussen og talte om eksamener og var glade.
Og pludselig vågnede jeg et andet sted.
Hvor var mor og far? Jeg troede, far også var blevet angrebet.
Kuglen ramte mig i venstre side af panden
og gik gennem halsen og endte i skulderen.
Det var kun én kugle,
men den havde ramt trommehinden og ansigtsnerven,
og hjernen hævede op og måtte have plads,
så de måtte fjerne noget af kraniet.
Det fjernede de, så jeg havde ikke knogle her.
De syede det ind i min mave,
så jeg mærkede noget hårdt her,
og det blev i min mave i tre måneder.
Senere foretog de flere operationer,
genetablering af ansigtsnerven, cochlea-implantation, et høreapparat,
og andre operationer.
-Utroligt -Ja.
Jeg var i en anden verden. Folk spørger aldrig, hvordan det var at være der.
Jeg vidste ikke, at tusindvis af mennesker
tog bladet fra munden over hele verden.
FOLK STØTTER SKUDT PIGES SAG
Jeg vidste ikke, at folk indså, at uddannelse er vigtig for piger.
Jeg tænkte bare på at komme hjem til Pakistan.
Da min familie skulle komme og besøge mig,
ringede jeg til min far
og bad ham om at tage min fysikbog med.
"Jeg skal til eksamen i marts,
og jeg skal løse opgaverne."
Han sagde: "Jeg er i Islamabad og kan ikke skaffe bøger."
Jeg sagde: "Du kan købe bøgerne overalt."
Så kom de, og det gik op for mig,
at alt var meget anderledes.
Hvorfor valgte man Birmingham? Hvorfor kom du dertil?
På grund af tiden. Min tilstand var kritisk, og jeg kunne ikke rejse langt.
Jeg kunne ikke rejse til USA.
Så var jeg død.
Og i Storbritannien er hospitalet
i Birmingham, Queen Elizabeth Hospital, kendt for
at kunne behandle krigsofre fra steder som Irak og Afghanistan.
Så det er det bedste sted til...
Den slags skader.
Og...
Hvis du, gud forbyde det, ikke havde overlevet...
...hvem havde så taget over?
Da jeg var blevet angrebet, kom mange på banen,
og jeg håber, at mange var gået imod ekstremisterne,
og ikke kun de ekstremistiske personer,
men imod ideologien.
For vi må bekæmpe
den ideologi, som ikke accepterer
at kvinder er mænds ligeværdige, at kvinder har ret til uddannelse.
at kvinder har ret til at arbejde og bestemme over deres fremtid.
Det er ideologien, og den må vi bekæmpe,
uanset om den findes i Pakistans bjerge
eller i de store byer som New York og Washington eller andre steder.
Vi må udfordre dem... Vi må kæmpe imod de ideologier.
Og hvordan løser vi det? Svaret er ligetil.
Regeringer skal investere mere i uddannelse,
forretningsfolk, alle samfundsborgere
skal investere mere i uddannelse af piger.
Vi har brug for en ambition og en plan.
Så bliver det ligetil.
Ligetil. Ja, men mange steder,
og her i landet,
bliver uddannelsesbudgetter
beskåret.
Det er tragisk.
Og det bekymrer mig, at ledere taler om at udrydde ekstremisme og fattigdom
og ignorerer uddannelse.
Det er det første, man skal gøre.
Man skal uddanne den kommende generation
og lade dem forfølge deres drømme og bidrage til økonomien og deres lande.
Det er utroligt, de ikke kan se det.
VELKOMMEN
Har du været her før?
UNIVERSITETS-BUTIK
Nej, det har jeg ikke.
Hvorfor ville du være rundviser?
-Jeg synes om det. -Ja.
Jeg vil gerne vise mit kollegium frem for eleverne
og opfordre dem til at søge ind.
Men de må kende din livshistorie.
I FN DA HUN FYLDER 16
Hvis det var mig,
ville jeg have så stor respekt for dig og dit liv,
at jeg måske ikke kunne koncentrere mig.
Jeg ønsker ikke, de spørger til personlige anliggender.
Et par spørgsmål er okay,
men det skal ikke handle om mig.
Du vil ikke stjæle billedet fra kollegiet,
-hvis du kan undgå det. -Nemlig.
Hvad står bogstaverne for?
-LMH eller PPE? -Ja.
Filosofi, politik og økonomi.
Vil du gerne have et politisk embede?
-Nej. -Okay.
Helt ærligt, så går folk ud fra, at hvis man læser PPE på Oxford,
så vil man ind i politik, men det passer ikke.
Nogle politikere har læst det og er gået ind i politik,
som David Cameron og Benazir Bhutto.
Hvordan berører det dig
at se Benazir Bhutto...
PAKISTANS PREMIERMINISTER
...Pakistans premierminister?
For det første
minder det en om, at vi har mistet en leder,
en kvindelig leder,
og hun er en inspiration.
DRÆBT I 2007
Hun fortalte kvinder i hele verden, at de kan blive ledere.
Premierministre og præsidenter.
Vil vi se en anden kvindelig leder af et muslimsk land?
Det tror jeg helt bestemt.
Snart?
-Meget snart, håber jeg. -Ja.
Ikke kun i muslimske lande.
Selv USA har stadig ikke haft en kvindelig præsident.
Det ved vi. Ja.
Jeg ved intet om Taliban.
Jeg var en overgang på deres mailingliste,
-men jeg hører ikke meget fra dem. -Okay.
Hvad i den teologiske lære...
...gør, at de har noget imod uddannelse af kvinder?
Hvor kommer det fra?
Hvorfor mener de det? Hvorfor gør de det?
Da Taliban kom til Swat-dalen, forbød de uddannelse af piger,
kvinder måtte ikke gå ud.
På hvilket grundlag?
De sagde: "Vi vil ikke have kvinder i skoler
eller på markedet."
Det må bunde i frygt. Hvad er de bange for?
De gør det i islams navn
og siger "Det er Guds budskab",
men de tog helt fejl.
Så det er en fejlfortolkning?
Ja, men nogle gange virkede de klogere
end andre ledere i verden,
for de vidste, at uddannelse kan styrke kvinder.
Og det indså de.
De ved, at en uddannet kvinde,
som går i skole, bliver uafhængig og træffer sine egne beslutninger.
Hun vil få status, hun vil arbejde,
hun vil forlade huset og få sin egen identitet,
og det ville de ikke have.
De vil ikke acceptere, at kvinder er ligeværdige,
og det er en kedelig tankegang.
Det er kvindehad.
Mænd skal være overlegne, man betragter kvinder som ubegavede,
de tænker dårligere, de kan ikke træffe beslutninger som mænd.
Det er det gammeldags overlegenhedskompleks og kvindehad.
Man finder på påskud.
Man finder på kulturelle og religiøse påskud,
og man prøver at underbygge dem.
Det er 2018.
Hvis vi... Den opfattelse er barbarisk.
Hvad var der sket, hvis du ikke var blevet skudt?
Ville du stadig bo i Mingora?
Som før ville jeg have agiteret for uddannelse af piger,
jeg ville have kæmpet for min egen uddannelse,
og jeg ville have levet mit liv der.
Jeg er fascineret af Swat-dalen.
Navnet er usædvanligt,
og jeg har set billeder af den
og af bjergene og floderne,
og der ser smukt ud. Har jeg ret i det?
Det er det smukkeste sted.
Det er som et paradis på jord.
Jeg boede der i alle de år,
og jeg så det ikke, før jeg blev sendt til behandling i Storbritannien,
og jeg så ned fra vinduet:
"Hvor er bjergene? Hvor er floden?"
Da gik det op for mig,
-at det var et meget smukt sted. -Ja.
Og ikke kun stedet er smukt, også menneskene.
Deres gæstfrihed, kærlighed og venlighed.
Du kan ikke rejse tilbage dertil, vel?
Ikke nu. Vil du nogensinde kunne tage tilbage?
Desværre har jeg
siden angrebet ikke været der,
og det har været en svær tid.
Jeg ville rejse, men kunne ikke finde det rette tidspunkt.
Jeg vil stadig gerne tilbage.
Og jeg har fået stor støtte i mit land.
Folk bærer bannere med "Hej, Malala".
Og folk hungrer efter forandring.
Folk ønsker forandringer i landet.
Jeg laver arbejde der, men jeg vil...
Jeg vil sætte fødderne på den jord,
-og være der. -Ja.
Sådan har folk det med deres hjem.
Pashtunerne
er en etnisk gruppe,
som vist er ældre end islam.
-Er det korrekt? -Ja.
Nogle siger, den er 6.000 år gammel.
-Seks tusind år? -Ja.
De fleste pashtuner bor i Vestpakistan,
og nogle bor i Afghanistan,
og vi taler pashto.
Sig noget på pashto.
-Her? -Ja.
Hvis jeg vil sige goddag, siger jeg:
Hvad med det her:
Dave, du ser meget yngre ud i virkeligheden.
"Du er meget ung."
Tusind tak skal du have.
Jeg researchede pashtuner,
og jeg fandt forskrifter,
som kulturen lever efter.
Den ene er gæstfrihed.
-Helt bestemt. -Beskriv det.
Hvis en slægtning eller en ven kommer på besøg.
Hvis man er i pashtun-området,
behøver man ikke at sige, at man kommer.
Man kommer bare og banker på.
Hvis døren står åben, går man bare ind.
Og det er tradition
ikke at låse døren om dagen,
døren er altid åben.
Man går bare ind,
og de byder en velkommen og laver te eller aftensmad.
De spørger ikke: "Vil du have en kop te?"
-Det er frækt. -Spontant.
-Det er meget stødende. -En anden forskrift er asyl.
Er det forskelligt fra gæstfrihed?
Ved gæstfrihed kommer en til middag.
Ved asyl skal jeg bruge et sted at bo
-til Labor Day. -Ja.
Når man får gæster,
som når mine slægtning kom, blev de en dag,
en uge, nogle måneder, og de blev bare.
De er familie og venner, og man siger ikke nej.
Man kan ikke sige til folk,
at man skal ud eller... Man beder dem ikke om at rejse.
De må blive, så længe de vil.
Og har værtsfamilien det fint med det?
Det er de nødt til.
Så teoretisk set,
og det vil ikke ske, så bare rolig.
Okay.
Jeg, min kone og søn kommer hjem til jer.
-I er velkomne. -Må vi blive
-så længe vi vil? -Ja.
Ja.
Du ville ikke sige til dine venner:
"Pyha, familien Letterman. Jeg ved ikke, hvad han..."
Det ville ikke ske?
Det er noget andet.
I ville intet bemærke.
-Du ville være glad. -Ja.
Men det er usædvanligt.
Der var også en kraftig opfordring
til at hævne en uretfærdighed.
-Er det rigtigt forstået? -Ja.
Der sker ting som æresdrab.
Hvis en bror opdager, at hans søster
har et forhold til en,
vil man dræbe søsteren i ærens navn.
Men det kritiserer vi, og folk taler imod det.
Nu siger vi,
at den bedste hævn er tilgivelse.
Så folk laver om på det.
Jeg er pashtun og mente,
at de, som angreb mig,
tilgiver jeg, for det er den bedste hævn.
Den person, som angreb mig, var en ung dreng.
På alder med mig.
Han mente, han gjorde det rigtige,
at han angreb et ondt menneske
og gjorde noget godt.
Så vi bør hjælpe folk, for de er mennesker som os.
Jeg mener ikke, den slags sker tilfældigt.
Der var en hensigt.
Føler du det?
For andre, som blev skudt i hovedet,
ville ikke senere tale med en gammel mand i tv.
Der er en dybere mening,
en højere magt på færde.
Det kan der være, men selv om der ikke er,
så kan man selv træffe en beslutning.
Og da jeg vågnede
og indså, jeg havde overlevet et brutalt angreb
og havde været så tæt på at dø,
så indså jeg, at der måske er en mening med dette liv.
Og jeg besluttede at vie dette liv til uddannelse af piger
og tale deres sag og give det mening.
For vi skal dø en dag...
...så hvorfor ikke gøre noget godt og prøve alt
for at hjælpe andre?
Tilbage til oplevelsen i Oxford.
Kan du gå ud?
Hvordan morer du dig der?
På Oxford er der meget at læse,
og der er mange lektier,
det skal man altid have i baghovedet,
når man lægger planer.
Der er foredrag, seminarer,
forelæsninger, te,
der en stor pakistansk forening,
en islamisk og en hinduistisk forening.
Der sker så meget, og jeg elsker det.
Hver dag skal jeg noget med mine venner,
og dagen før afleveringsfristen
kommer jeg i tanke om opgaven og får stress,
fordi jeg har lavet andet i ugens løb.
Så prøver jeg at nå at få afleveret min opgave.
Jeg er meget taknemmelig over, at du er her hos mig,
selv om du nok hellere ville læse.
Det er en ære at være her.
-Er du klar? -Ja.
Når dagen er omme, vil I elske mig. Okay?
Ja.
Nu går vi hen til biblioteket.
Vi skal på biblioteket.
Her er flot.
Velkommen til LMH-biblioteket.
Jeg vil gerne vide en ting.
Har I Harry Potter?
Jeg tror ikke, vi har Harry Potter-bøger.
De hader mig.
Så skal vi se spisesalen.
Det er LMH-spisesalen.
I får mad alle dage.
Og... Ja?
Skal vi spise?
Hvis du vil.
Har I prøvet KFC?
Ja.
Det smager godt, ikke? Det tager livet af en.
Jeg går ud i køkkenet.
Gå I bare. Jeg vil se køkkenet.
Fødevarekontrollen.
Fødevarestyrelsen.
-Goddag. -Hej.
Det er tid til kontrol.
Nøj, de har pandekager.
Har du set maden her?
Dave er vist sulten.
-Godmorgen. -Godmorgen.
Alt vel?
Ser I The Crown?
-Desværre ikke. -Nå.
Bob.
Jeg kan lide roen, og her kommer ikke mange turister.
Hun har vundet Nobels Fredspris.
Jeg har to Emmy-priser.
Det her er ærefrygtindgydende.
Synes du om det?
Jeg er målløs over bygningerne og omgivelserne.
-Hvad laver de? -Det aner jeg ikke.
I bor ikke her, vel?
Ikke her i haven.
-Men her ville være rart at bo. -Det er mit soveværelse.
-Hvor længe har du gået her? -Næsten tre år.
Hvad skal du bagefter?
Forhåbentlig får jeg et arbejde.
Hvad drømmer du om?
Mit mål er journalistik.
Journalistik. Det er lige tiden til det.
-Hyg jer. -Mange tak.
Se, den bænk har stået der siden 1953.
Der er noget, som brænder, Malala.
Ja, det er der.
Skal vi melde det?
-Det behøver vi ikke. -Godt.
-Der kan man se. -Må man fodre ænderne?
Ja, man må fodre dem og spise dem.
Jeg har ondt af dem.
Det er spændende.
Det er kollegiet.
Sidsteårselevernes fællesrum.
-Jeg ved ikke, om vi må bruge det. -Jo.
Kan nogen spille bordfodbold?
-Ja. -Så lad os spille.
Er alle klar?
Vi spiller om hundrede pund.
Og ikke rulle.
Jeg er ikke god.
-Tag den. -Et mål.
Hvad er der med dig? Så du den ikke?
God redning.
-Det var tilfældigt -Flot.
-Åh nej! -Kom så.
Ja!
-Tillykke. -Tak.
-Jeg styrede. -Det var skægt.
Hvad vil du efter Oxford?
Jeg vil læse færdig. Bagefter vil jeg fortsat arbejde for uddannelse af piger.
Det har jeg viet mit liv til.
Flere piger skal have en god uddannelse,
blive selvstændige
og blive dagens og morgendagens ledere.
Hvordan har din far det i øvrigt?
Godt, og han er her med mig.
-Han har det fint. -Han...
At dømme efter det, jeg har set til din far,
virker han meget optimistisk
og meget energisk og glad.
Er det en rigtig vurdering af din far?
Meget rigtig. Og han var optimistisk,
selv i de værste perioder i Swat-dalen
med terrorisme forblev han positiv.
Selv nu er han positiv.
Han er en drømmer. Han drømmer om,
at alt bliver bedre, og han kæmper for det.
Jeg er stolt af ham, for som du måske har læst,
modsatte han sig
enhver form for diskrimination mod kvinder.
Helt fra da hans fætter købte familiens stamtræ,
og der kun stod navne på mænd.
Ikke en eneste kvinde var nævnt.
Min far skrev mit navn,
det første pigenavn på familiens stamtræ.
Han udfordrede alle stereotyperne,
og han handlede.
Jeg kan godt lide, at min far gør noget.
Der var noget, jeg ikke kunne lade være med at tænke på,
da jeg læste om dig og så dig.
Jeg har en søn på 14,
og hvis jeg var din far,
og du var min datter, ville jeg sige: "Ved du hvad?
Jeg vil kæmpe imod den uretfærdighed,
for jeg har to sønner, en datter og en kone.
Jeg vil kæmpe imod det,
men jeg sender min familie væk."
Var det på tale?
Vi havde ikke et hjem andre steder.
Vores hjem var Swat-dalen.
Vi havde ikke andre steder at tage hen.
Hvad med pashtunernes gæstfrihed?
Da vi boede i Swat
og på et tidspunkt måtte flygte,
trådte pashtunernes gæstfrihed i kraft,
for vi havde ikke et andet hus,
vi havde familie i landsbyen Shangla, men der kunne vi ikke agitere.
Vi tog til andre byer, og min fars venner tog imod os.
Jeg mener, at omkring to millioner
blev fortrængt, og de fleste fik husly af andre.
Er der noget galt med mig?
Jeg er anderledes...
Vi kender vist alle svaret.
Men er jeg for selvisk?
Jeg ville tænke,
ud fra det, jeg kender til dit liv
og din hjemby,
din skole og truslen... se at komme ud.
Jeg ville kun tænke på at komme væk.
-Din far må være... -Jeg ville føle skyld.
Jeg ville føle skyld, hvis...
-Hvis du rejste. -Ja.
Det, jeg mener, er, at din far er langt mere modig,
og determineret end mig.
-Ja. -Han er modig.
Hvis ikke han havde sagt noget, havde jeg heller ikke.
Man har brug for en rollemodel. Jeg så op til ham, og jeg fulgte ham.
DAGENS VARME RET FISH 'N' CHIPS
-Goddag. -Goddag.
-Specielt til jer. -Skønt.
-Tak. -Tak.
-Jeg henter salt og eddike. -Vi har ingen penge.
Nå...
-Det er på huset. -Mange tak for det.
MALALAS FAR
Mon vi vil se en anden
kvindelig premierminister i et muslimsk land?
Man kan ikke lade være med at tænke på din datter.
Helt ærligt vil vi bare have Malala i vores liv.
Hun må have sine egne drømme.
Som far støtter jeg hende,
hvis hun på nogen måde vil skabe forandringer.
Min kone og jeg bliver bange,
for vi været ude for en hård prøvelse.
Det vigtigste er hendes sikkerhed.
Den er meget vigtig, og...
...hendes blotte eksistens
skaber forandring i verden.
Bebrejdede du dig selv?
Du må have haft skyldfølelse.
Enhver forælder ville tænke:
"Har jeg bragt mit barn i fare?"
Det er alle forældres største frygt.
Jeg har en søn på 14,
og det bekymrer mig konstant.
-Bringer min opførsel... -Ja.
...min søns ve og vel i fare?
Jeg tænkte på, om jeg kunne og skulle have stoppet hende.
Men det kunne jeg ikke.
For jeg huskede, at jeg tit sagde,
at hun ikke skulle nævne ordet Taliban, og hun hørte ikke efter.
Hun gik op og nævnte Taliban.
Hun sagde engang, at alle var bange for dem.
Vi burde sætte navn på dem.
Hun kunne ikke stoppes.
Jeg spurgte min kone, og hun sagde:
"Det er banditternes
-skyld." -Ja.
-Du gjorde intet galt.
I de situationer er det værste
ikke at sige noget.
-Du har helt ret. -Ja.
Man kan ikke føle sig skyldig
-over andres dårlige opførsel. -Præcis.
Lad os prøve det her.
Hold kæft, det smager godt.
-Har du smagt det? -Ja.
Mand.
Fortæl mig om dine rejser.
-Du har været i Syrien? -Ja.
Og i Jordan og Libanons flygtningelejre.
Du besøgte syriske flygtninge.
-Hvad kan man gøre der? -Desværre
har de fleste boet der i fire-fem år,
og halvdelen af børnene
har ikke adgang til god undervisning.
Ofte tages uddannelse af flygtninge ikke alvorligt,
for man mener, at deres ophold er kort,
så hvorfor investere i uddannelse?
Men uddannelse er nødvendig.
Hvis børnene skal have en fremtid og genopbygge deres land,
må de have en uddannelse, især kvinderne,
for så vil de bidrage til økonomien,
deres børn vil være sundere,
og familierne vil være sundere og mere velstående.
Investering i uddannelse er vigtigt.
Det er den bedste måde at hjælpe dem på.
Du var i Afrika og byggede en skole?
Jeg har været i Nigeria og Kenya,
og der har vi arbejdet.
Jeg byggede en skole i Libanon til syriske flygtninge.
Vi arbejder også på en skole i Pakistan.
Men mit hovedmål er at styrke lokale ledere.
Jeg tror på agitation
og at tale for en sag,
og det gjorde jeg og min far.
Nu gør vi det
i Asien, Afrika og Latinamerika.
Vi udvider arbejdet,
og jeg kan allerede se en effekt.
Jeg tror også på at styrke lokale unge piger.
For stærke unge piger kan skabe forandring.
Jeg var en ung pige, jeg åbnede munden,
og jeg kunne forandre verden.
Jeg tror, der er flere unge piger.
Hvis man støtter dem,
kan de åbne munden og forandre verden.
Hvad mener du om Trump?
Jeg bor i Storbritannien, så hvad mener du om ham?
Jeg...
Jeg har meget at sige om det emne.
Og du vil have, jeg er ligefrem, ikke?
Jo.
Jeg mener...
Åh mand.
Personligt mener jeg,
ikke politisk men personligt,
at han er ude af stand til at repræsentere mig.
Han er ikke i stand til at repræsentere nogen her.
Jeg...
Når I hører om ting derovre...
Indrejseforbud for muslimer. Jeg er muslim.
Hvad sker der,
har I en and som præsident? Hvad sker der?
Ja, nogle ting har virkelig skuffet mig,
såsom seksuel chikane, indrejseforbuddet for muslimer og racisme.
Man ser den slags og føler, at USA,
som er kendt for menneskerettigheder og frihed,
-burde gå forrest for menneskerettigheder. -Ja.
Det er et stærkt demokrati.
-Det hylder vi. -Tja...
Jeg spurgte tidligere,
om New York er verdens skønneste by.
Er USA verdens skønneste land?
For at være verdens skønneste land
skal man være førende på de områder,
som nu bliver besudlet.
Så kører man baglæns.
Kan du køre bil?
Jeg har taget køretimer,
men jeg har ikke været til køreprøve.
Hvem underviser dig?
En kørelærer.
Har du en kørelærer?
Hvor kører I hen?
Vi kører rundt på vejene.
Ja.
I kører bare rundt, ja.
Jeg har taget ti-tolv timer.
Jeg var vildt dårlig.
Tog du timer i England
-eller... -England.
Glem alt, hvad du lærer nu.
For de er tossede.
Hvordan det?
Man sidder i den gale side.
Nej.
Og man kører...
Det vil jeg lade dem.
Man bør kunne sidde,
hvor man har lyst til i en bil.
Det er fint.
Men de kører i den gale side af vejen.
Jeg finder det svært her. I kører i den gale side.
Det er det, jeg siger. Men det er helt forkert.
Og...
En dag ringer du, så vi kan få styr på det.
Skal vi gøre noget fjollet?
Hvor fjollet?
Jeg har det her.
-Okay. -Okay?
Du skal bare vælge en ting.
-Okay. -Okay?
Har du gjort det før?
Nej.
Dag eller nat?
Dag.
Hvorfor?
Dagen er positiv, man gør meget.
Man møder folk og venner,
man ser verdens skønhed. Jeg foretrækker dag.
-Ja. -Jeg ville vælge modsat.
-Hvorfor? -Jeg kan lide at sove.
Man kan også sove om dagen.
Nej.
Sover man om dagen, er der gået noget galt.
Varme eller kulde?
Varme. Jeg bor i England, så jeg hader kulde.
Der er koldt og fugtigt.
-Ja. -Kulde alene...
-Ja. -er ikke slemt.
-Kulde og fugt... -Regn.
-Ja. -Konstant. Skyer, regn.
Så varm.
Pizza, tacos?
Jeg er ikke vild med den slags.
-Er det sandt? -Ja.
Altså...
...tacos kan jeg måske forstå,
men pizza... Har du smagt pizza?
Et par gange.
Når jeg er ude med venner, har jeg intet valg,
for de bestiller pizza.
De går på pizzarestaurant.
Man må bestille pizza på en pizzarestaurant.
-Det forstår jeg. -Ja.
Floder, søer?
-Floder. -Jeg er enig.
-Ja. -Lad os gøre det her.
Yankees, Mets?
Hvad er Yankees?
Lokale baseballhold.
Jeg ved, du synes om kricket.
Baseball er, hvad kricket burde være.
Okay.
Har Oxford et krickethold?
-Ja. -Ser du kampene?
Jeg er i kricketklubben.
Er du med i klubben?
Ja. Vi spillede på taget og i gaderne.
Helt uden regler.
Vi råbte til hinanden og lavede nye regler.
Mine brødre og jeg har spillet hele livet.
Jay-Z, Kanye?
Jeg sagde Jay-Z, Kanye?
Jeg hører ikke deres musik.
Hvilken musik holder du af?
De nyeste sange,
men jeg vil ikke tage mig af, hvem sangeren er.
Men jeg siger Jay-Z.
Ja.
Jeg har ikke flere.
Godt.
Er der noget, du vil sige?
Jeg vil gerne takke dig, fordi jeg måtte komme
og tale og give mig mulighed for at sætte fokus på uddannelse.
Vi gør vores bedste for at forbedre verden,
og en af de bedste måder at gøre det på
er at investere i piger og deres uddannelse.
Det vil gavne pigerne, men også alle os andre.
Økonomien vil vokse hurtigere, det vil mindske fattigdom,
tackle børneægteskaber og...
Jeg ønsker virkelig, at folk engagerer sig i det
og viser deres støtte til uddannelse af piger og styrker deres søstre i verden.
Jeg vil sige noget,
og jeg håber, jeg kan formulere det,
men jeg kender tre personer som dig.
Man skulle tro, jeg kun kendte én,
for din situation er unik.
Men jeg kender to andre.
Og det er den samme drivkraft
og den samme grund, som fortæller mig,
at der er et formål med den slags.
En af mine venner
fik for mange år siden, da hun var på din alder,
konstateret multipelt myelom.
Lægen sagde:
"Den gode nyhed er, at vi ved, hvad det er.
Den dårlige nyhed er, at vi intet kan gøre."
Hun og hendes søster syntes, det ikke var i orden,
og de gik på jagt efter en behandling.
Hun fødte to sønner, som nu er voksne,
og hjælper folk i hele verden
med den diagnose, som førhen var en dødsdom.
En anden ven fik,
da han var lidt ældre end dig,
diagnosen Parkinsons sygdom,
og han gjorde det samme
og lagde al sin energi i at finde behandlinger
mod Parkinsons sygdom.
Du blev udsat for et uhyggeligt traume,
da du var barn.
I alle tre tilfælde...
...blev onde frø sået.
Og ud af frøet er vokset noget smukt.
Det er utroligt.
Jeg er færdig.
-Jeg kan spørge dig om noget. -Okay.
Skæg eller ikke skæg?
-Malala. -Tusind tak.
Er du okay?
Ja.
Tak. Tusind tak.
-Pas på trinnet. -Tusind tak.
Jeg vil købe noget til min søn.
Du vil rent faktisk købe noget?
Ja. Han er glad for hættetrøjer.
Den er til mig.
-Den bedste. -Ja.
Mand. Vil du have en?
Jeg klarer mig.
Det ved jeg. Det gør alle.
-Jeg... -Ja tak.
-Godt. To af dem. -Tak.
Tak for det.
Ved du, hvad jeg kunne tænke mig?
En æresgrad.
Okay.
Du må kende nogen, som kan klare det.
Bare en lille ting, der står Oxford på.
De er flotte.
Køb Lady Margaret Hall.
Godt. Jeg køber Lady Margaret Hall.
-Vil du have den på? -Du skal sætte den på.
Jeg erklærer dig hermed for tidligere elev.
-Tak. -Tillykke med titlen.
-Tak. -Selv tak.
-Her? -Hvor du vil.
For søren da!
-Jeg rørte intet. -Nej.
Gør det mod dine venner.
Meget morskab.
Tekster af: Henriette Saffron