OXFORDIN YLIOPISTO
Hei kaikille. Minun nimeni on Malala.
Olen Lady Margaret Hallin opiskelijalähettiläs.
Olen saanut tähän koulutuksen.
Hei, minä olen Dave.
Kävin Ball Statea.
Muncie? Hakiko kukaan Ball Stateen?
Kiinnostaako? Ei.
Tämä oli Oxfordin ensimmäinen naisten college. Se aloitti tuolla.
-Minä vuonna? -1878.
1878?
Yliopiston toiminta oli alkanut 800 vuotta aiemmin.
Miehet saivat koulutusta 800 vuotta, naiset eivät.
Onko teidät hyväksytty opiskelemaan Oxfordiin?
Ei vielä.
-Haemme ensi vuonna. -Ensi vuonna.
Tämä on ehkä tärkein ponnahduslautanne -
Oxfordiin pääsemiseksi.
Teen parhaani.
Kertokaa, kun alan ärsyttää.
Joko niin kävi?
-Ei. -Hyvä.
NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA
Täällä ollaan.
Kiitoksia.
Nyt riittää jo.
Kiitos.
Kiitoksia.
Kiitos, kun olette tulleet paikalle tähän tilaisuuteen.
Pahoittelen viivästystä.
Ottiko odottaminen ketään aivoon?
Olenko... Sinuako otti?
Miten voisin korvata sen?
-Mikä on nimesi? -Princess.
Oletko oikea prinsessa?
-Mistä tulet? -Michiganista.
Ai, siis Michiganin kuningaskunnasta.
Kiitos teille kaikille, kun tulitte tänne. Se merkitsee minulle paljon.
Minä olen muuten Dave Letterman. Kiva kun olette täällä.
Toivon, että tämä sujuisi hyvin, sillä mielestäni tämä on tärkeää.
Näin vanhempana olen...
Eikä paljon tätä vanhemmaksi voi tulla.
Tästä tulee upea ilta. Hyvät naiset ja herrat,
toivottakaa tervetulleeksi vieraani Malala Yousafzai.
Hei, mukava tavata.
Varo reunaa.
Kiitos.
-Kauanko olet ollut New Yorkissa? -Ehkä kaksi päivää.
Pidätkö New Yorkista? Olet käynyt täällä aiemminkin.
Monta kertaa. Näin hiljattain Leijonakuninkaan.
Rakastin sitä.
Newyorkilaiset, minä mukaan lukien,
pitävät New Yorkia maailman mahtavimpana kaupunkina.
Oletko samaa mieltä?
Mitä tarkoitat "mahtavimmalla"?
En ole vannonut valaa, mutta se on...
Täällä tapahtuu kaikki.
Tapahtuuhan muuallakin.
New York on vilkas ja energinen kaupunki,
mutta en voisi koskaan asua täällä,
koska haluan asua rauhallisessa ja hiljaisessa paikassa,
jossa voin rentoutua.
Kiva, kun tulit tänne. Olen nähnyt sinut monessa paikassa,
ja lukenut sinusta paljon.
Tuntuu siltä, että tiedän sinusta paljon, mutta en vielä tunne sinua.
Toivon, että voisimme tänä iltana tutustua toisiimme.
Minusta sinä olet ainutlaatuinen ihminen.
Samoin tarinasi ja tehtäväsi.
Ja haluan... Olipa se totta tai ei,
haluan sanoa kaikille, että olemme ystäviä.
-Mehän olemme. -Emmekö olekin?
Kyllä.
Asut siis Birminghamissa ja opiskelet Oxfordissa.
Opiskelen filosofiaa, politiikkaa ja taloustiedettä.
Suoritin ensimmäisen lukuvuoteni ja pidin opiskelusta.
Katsoin palkintopuheesi, kun voitit Nobelin rauhanpalkinnon.
Olit silloin 17-vuotias.
Kyllä.
-Olitko silloin 17? -Olin.
Ihmiset kuvailevat minua monin eri tavoin.
NOBEL-SEREMONIA 2014
Jotkut sanovat minua tytöksi, jota talibanit ampuivat.
Toiset tytöksi, joka taisteli oikeuksiensa puolesta.
Jotkut sanovat minua nyt nobelistiksi.
Veljeni sanovat minua yhä ärsyttäväksi ja komentelevaksi siskoksi.
Olen vain omistautunut ja jopa itsepäinen ihminen,
joka haluaa jokaiselle lapselle laadukasta koulutusta,
naisille tasavertaiset oikeudet -
ja rauhaa maailman joka kolkkaan.
Puheesi oli kaunis.
Esiinnyt hienosti ja upealla asenteella.
Mistä se juontaa juurensa? Olet aina ollut hyvä puhuja.
Opitko englantia isältäsi?
Isoisäni oli opettaja, samoin setäni ja isäni.
Suvussamme on paljon opettajia.
Isoisäni ja isäni ovat opettaneet minua puhumaan.
Halusin sanoa puheessani,
että omistin palkintoni kaikille maailman tytöille.
Niille 130 miljoonalle tytölle, jotka eivät käy koulua.
Halusin puhua heidän puolestaan.
-130 miljoonaako? -Niin.
Niin paljon on siis nuoria naisia, joilla ei ole mahdollisuutta kouluttautua.
Haluat huomiota sille epäkohdalle.
-Kyllä. -Miten korjaamme sen?
Aloitin kampanjoinnin, kun oma opiskeluni kiellettiin.
Asuin kauniissa Swatin laaksossa, jossa Taliban kielsi koulunkäynnin.
Aina on sanottu,
etteivät talibanit häiritsisi koululaisia tai nuoria tyttöjä.
Mutta he kävivät kimppuusi.
Oliko sinua uhkailtu?
Tiedän, että olit puhunut julkisesti Pakistanissa.
Tunsitko olevasi vaarassa?
Johtuiko se tunnettuudestasi? Mikä sen tilanteen laukaisi?
Olin ehdolla kansainvälisen lasten rauhanpalkinnon saajaksi.
Se oli iso uutinen Pakistanissa.
Minut tunnettiin jo, koska puhuin tiedotusvälineiden kautta.
Kirjoitin blogia, tein dokumentteja ja puhuin paikalliskanavilla.
Media tunsi minut. Ihmiset ilahtuivat ehdokkuudestani.
Pääsin tapaamaan pääministeriäkin.
Otin esiin tyttöjen koulutukseen panostamisen ja sen,
että on taisteltava lapsiavioliittoja ja köyhyyttä vastaan.
Tytöt on saatava kouluun.
Se johti siihen, että minusta tuli tavallaan kansallissankari.
Siinä vaiheessa Taliban otti minut tähtäimeensä.
Voimmeko puhua siitä varsinaisesta hyökkäyksestä?
Tiedän, että olet joutunut puhumaan siitä paljon.
Käsittääkseni se tapahtui,
kun olit palaamassa eräänä päivänä koulusta bussilla.
Olin iskun aikaan 15-vuotias.
Isäni ja äitini olivat minusta huolissaan.
Isäni neuvoi, etten saisi arvostella Talibania.
Pitäisi puhua vain koulutuksesta.
Isäni sanoi asiat suoraan. Hän puhui Talibanistakin avoimesti.
Hän ei pelännyt. Isäni nimi mainittiin paikallisradiossa,
ja Taliban otti hänet kohteekseen.
Olen kiitollinen siitä, että isäni on turvassa ja elossa.
Emme odottaneet, että talibanit yrittäisivät tappaa lapsen.
Mutta he yrittivät.
Mutta kaikenlaista tapahtuu, ja minä...
Olen yhä elossa ja täällä.
Kun sanoit, että "kaikenlaista tapahtuu"...
Sinua ammuttiin kasvoihin lähietäisyydeltä.
Se on vakava juttu.
Tulit siis bussilla koulusta kotiin.
Näit miesten lähestyvän bussia. Oliko heitä kaksi?
Itse asiassa en muista hyökkäystä.
Tavallaan on hyvä, ettei minun tarvitse muistella sitä.
Minulle se on vain tavallaan tarina.
En edes usko, että minulle tapahtui niin.
Oli outoa, kun heräsin toisessa maassa.
Siellä puhuttiin englantia. Olin sairaalassa.
Siellä oli lääkäreitä ja sairaanhoitajia.
Kysyin, mitä oikein tapahtui.
Olin järkyttynyt, koska muistin vain, että olin istunut bussissa -
ja jutellut ystävieni kanssa.
Yhtäkkiä heräsinkin vieraasta paikasta.
Kaipasin vanhempiani. Luulin, että isänikin kimppuun oli käyty.
Luoti osui otsani vasemmalle puolelle -
ja meni niskan läpi olkapäähäni.
Luoteja oli vain yksi,
mutta se osui tärykalvooni ja kasvojen hermoihin.
Aivoni turposivat, joten niille tarvittiin tilaa.
Kallostani piti poistaa pala.
Niin tehtiin, joten tässä ei ollut lainkaan luuta.
Pala laitettiin vatsaani. Tunsin, että siellä oli jotain kovaa.
Pala oli vatsassani kolme kuukautta.
Myöhemmin tehtiin lisää leikkauksia.
Kasvojen hermoja korjattiin, ja minulle pantiin sisäkorvaistute.
-Muitakin leikkauksia tehtiin. -Uskomatonta.
Olin ihan eri maailmassa. Minulta ei koskaan kysytä, miltä se tuntui.
En tiennyt, että sadattuhannet ihmiset -
puhuivat puolestani Pakistanissa ja maailmalla.
En tiennyt, että ihmiset alkoivat myöntää,
että tyttöjen koulutus on tärkeää.
Ajattelin vain paluuta Pakistaniin.
Kun perheeni oli tulossa käymään, soitin heille päivää aiemmin -
ja pyysin tuomaan fysiikankirjani.
"Minulla on koe maaliskuussa. Minun on luettava siihen."
Isäni sanoi olevansa Islamabadissa, eikä saisi kirjoja.
"Niitä saa kaikkialta. Tuo kirjat minulle."
Sitten he tulivat. Tajusin pian, että asiat olivat muuttuneet.
Miksi päädyit Birminghamiin?
Miksi menit sinne?
Olin silloin kriittisessä tilassa. En voinut matkustaa kauas.
En esimerkiksi voinut matkustaa Yhdysvaltoihin, koska olisin kuollut.
Englannissa on eräs sairaala,
birminghamilainen Queen Elizabeth Hospital,
joka on tunnettu siitä, että siellä hoidetaan sodissa vammautuneita.
Esimerkiksi Irakissa ja Afganistanissa. Se oli siis paras paikka...
Sinun vammojesi hoitamiseen.
Kuvitellaan, ettet olisi selvinnyt hyökkäyksestä.
Kuka olisi jatkanut työtäsi?
Hyökkäyksen jälkeen monet ihmiset astuivat esiin.
Uskon, että heitä olisi tullut vielä lisää.
He nousivat ääriliikkeitä vastaan.
Eikä pelkästään ääriliikkeiden edustajia, vaan koko sitä ideologiaa vastaan.
Sen ideologian mukaan naiset ovat miehiä alempiarvoisia -
eikä heillä ole oikeutta kouluttautua, käydä töissä -
tai päättää omasta tulevaisuudestaan. Sellaista vastaan on taisteltava.
Ilmenipä sitä Pakistanin vuorilla tai tällaisissa suurkaupungeissa -
kuten New Yorkissa tai Washingtonissa.
Tuollaisia ideologioita vastaan on taisteltava.
Ja mitenkö korjaisimme tilanteen? Vastaus on helppo.
Valtioiden on satsattava enemmän koulutukseen.
Yritysten ja kaikkien yhteiskuntaan kuuluvien -
on sijoitettava tyttöjen koulutukseen.
Tarvitaan tavoitteita ja tahtoa.
Sen jälkeen se on helppoa.
Helppoa... Monissa paikoissa, kuten tässäkin maassa,
koulutusbudjeteista leikataan.
Se on todella surullista.
Minua huolestuttaa se, että johtajat puhuvat -
ääriliikkeiden ja köyhyyden poistamisesta, mutta koulutus unohtuu.
Siitä pitäisi huolehtia ensimmäisenä. Tuleva sukupolvi on koulutettava,
jotta he voivat tavoitella unelmiaan ja kantaa kortensa kekoon talouden hyväksi.
En tiedä, miksi johtajat eivät tajua sitä.
-Oletko käynyt täällä aiemmin? -En ole.
-Miksi halusit oppaaksi? -Pidän siitä.
Haluan esitellä opinahjoani opiskelijoille -
ja kannustaa heitä hakemaan tänne.
He tietävät varmasti tarinasi.
Jos minä olisin kierroksellasi,
olisin niin sinun ja elämäntarinasi lumoissa,
etten pystyisi keskittymään.
En halua heidän kyselevän minulta henkilökohtaisia asioita.
Pari kysymystä voi esittää, mutta emme keskity minuun.
-Et halua jättää koulua varjoosi. -Aivan.
Mitä ne kirjaimet tarkoittavat?
Tarkoitatko PPE:tä? Filosofiaa, politiikkaa ja taloustiedettä.
Haluaisitko olla poliittisessa virassa?
En.
Rehellisesti sanottuna kaikki luulevat, että Oxfordin PPE-opiskelijat -
tähtäävät vain politiikkaan. Se ei pidä paikkaansa.
Jotkut ovat opiskelleet samaa ja päätyneet politiikkaan,
kuten David Cameron ja Benazir Bhutto.
Miltä sinusta tuntui nähdä Benazir Bhutto,
nainen, Pakistanin pääministerinä?
Ensiksikin -
se muistuttaa siitä, että menetimme johtajan.
Menetimme naisjohtajan.
Hän on innoittajani.
MURHATTIIN 2007
Hän näytti naisille, että nainenkin voi olla pääministeri tai presidentti.
Nouseeko kukaan nainen enää koskaan muslimimaan johtoon?
Aivan varmasti.
Kuinka pian?
Toivottavasti hyvin pian. Eikä ainoastaan muslimimaissa vaan kaikissa.
Yhdysvalloissakaan ei ole vielä ollut naispresidenttiä.
Olemme panneet asian merkille.
En tiedä Talibanista mitään.
Olin...
Olin jonkin aikaa heidän sähköpostilistallaan.
Kuulen heistä enää harvoin.
Mikä Talibanin teologiassa on sellaista,
että heidän pitää vastustaa naisten koulutusta?
Mistä se juontaa juurensa? Miksi he ovat sellaisia ja toimivat niin?
Kun Taliban tuli Swatin laaksoon, se kielsi tyttöjen koulunkäynnin.
Naiset eivät saaneet käydä edes kaupassa.
Mihin se perustuu?
He siis sanoivat, etteivät halua naisia kouluun eivätkä kauppaan.
Minusta se johtuu pelosta. Mitä he pelkäävät?
He tekevät sen islamin nimissä. Se on kuulemma Jumalan tahto.
Se ei pidä alkuunkaan paikkaansa.
Tulkitsevatko he jotain väärin?
Kyllä. Mutta joskus he vaikuttavat terävämmiltä -
kuin jotkut muut maailman johtajat.
He tajusivat, että koulutus antaisi naisille mahdollisuuksia.
He tiesivät, että jos nainen käy koulua, hänestä tulee itsenäinen.
Hän tekee omat päätöksensä, ottaa oman asemansa ja käy töissä.
Hän käy kodin ulkopuolella, ja hänellä on oma identiteetti.
Sitä Taliban ei halunnut.
He eivät voi hyväksyä naisia tasavertaisiksi.
Se on todella valitettavaa. Kyse on naisvihasta.
Ylivalta halutaan pitää miehillä. Naisia pidetään tyhminä,
alempiarvoisina ja kykenemättöminä päätöksentekoon.
Kyse on ylemmyyskompleksista ja naisvihasta.
Ja sitten etsitään tekosyitä kulttuurista ja uskonnosta.
Ideologialle etsitään tukea.
Nyt on vuosi 2018.
Jos me... Tuo kuulostaa niin barbaariselta.
Mitä olisi tapahtunut, jos sinua ei olisi ammuttu?
Olisitko yhä Mingorassa?
Olisin jatkanut kampanjointia tyttöjen koulutuksen puolesta.
Olisin myös taistellut oman koulutukseni puolesta.
Olisi jatkanut elämääni siellä.
Swatin laakso kiehtoo minua.
Sillä on epätavallinen nimi.
Katselin kuvia sieltä.
Siellä on vuoria ja jokia. Paikka vaikuttaa kauniilta.
-Ja sitä se onkin. -Se on kaikista kaunein paikka.
Kuin paratiisi maan päällä. Asuin siellä vuosikausia -
enkä tajunnut sen kauneutta ennen kuin tulin Englantiin hoidettavaksi.
Katsoin ulos ikkunasta ja ihmettelin, missä olivat vuoret ja joki.
Silloin aloin tajuta, että kotipuolessa oli hyvin kaunista.
Kauneus oli ympäristön lisäksi myös ihmisissä.
He ovat vieraanvaraisia ja ystävällisiä.
Et ilmeisesti voi palata sinne, niinkö? Et ainakaan nyt.
Voitko palata sinne koskaan?
Valitettavasti kun olin...
En ole käynyt siellä hyökkäyksen jälkeen. Ajat ovat olleet rankkoja.
Yritin mennä sinne, mutta en löytänyt sopivaa hetkeä.
Yritän yhä löytää sopivan raon. Olen saanut paljon tukea kotimaastani.
Esiin on nostettu kylttejä, joissa on nimeni.
Siellä halutaan muutosta. Ihmiset haluavat maan muuttuvan.
Teen jo töitä siellä, mutta haluan...
Haluan koskettaa sitä maata jaloillani. Ja olla siellä.
Niinhän kotimaahan suhtaudutaan.
Pataanit ovat etninen ryhmä,
joka oli käsittääkseni olemassa jo ennen islamia.
Kyllä. Kansa on ollut olemassa 6 000 vuotta.
Valtaosa pataaneista asuu Länsi-Pakistanissa ja Afganistanissa.
Puhumme pashtun kieltä.
Puhu sitä vähän.
-Nytkö? -Niin.
Jos tervehdin, sanon näin.
Entäs tämä:
"Dave, näytät paljon nuoremmalta luonnossa."
"Olet todella nuori."
Kiitos tuosta.
Tein hieman tutkimusta pataaneista.
Törmäsin sääntöihin,
joita siinä kulttuurissa noudatetaan.
Yksi on vieraanvaraisuus.
-Ehdottomasti. -Määrittele se.
Jos sukulainen tai ystävä tulee kylään...
Jos on pataanien alueella,
kyläilystä ei tarvitse ilmoittaa.
Voi mennä vain koputtamaan.
Jos ovi on auki, niin voi mennä suoraan sisään.
Emme ole perinteisesti lukinneet oviamme päiväsaikaan.
Ovet ovat aina auki. Voi vain mennä sisään.
Vastaanotto on lämmin, ja siellä tarjotaan ruokaa.
Siellä ei kysytä, ottaako vieras teetä.
-Se olisi loukkaavaa. -Se on itsestään selvää.
Toinen sääntö liittyy turvapaikkaan. Poikkeaako se vieraanvaraisuudesta?
Vieraanvaraisuus on sitä, että joku tulee syömään.
Turvapaikkaa tarvitseva kaipaa kattoa pään päälle.
Juuri niin.
Jos esimerkiksi sukulaisia tulee kylään, he voivat viipyä päivän,
viikon tai kuukausia ihan tuosta vain.
Ei perheenjäsenille ja ystäville sanota "ei".
Ei kellekään voi sanoa, että talonväen pitäisi päästä jonnekin.
Ei voi käskeä lähtemään. Vieras saa viipyä niin kauan kuin haluaa.
Ja sekö sopii isäntäperheelle?
On pakko sopia.
Teoriassa siis,
-äläkä huoli, tämä ei tule toteutumaan... -Selvä.
Minä, vaimoni ja poikani ilmestymme ovellenne.
-Olette tervetulleita. -Niin pitkäksi aikaa kuin haluamme?
Etkö menisi sanomaan ystävillesi:
"Voi luoja niitä Lettermaneja. En tiedä, milloin..."
Eikö niin kävisi?
Tuo on jo eri asia.
Emme näyttäisi sitä sinulle. Sinä olisit iloinen.
Tuo on mahtavaa.
Yksi sääntö liittyi myös erittäin vahvaan käsitykseen siitä,
että vääryys pitää oikaista kostamalla.
-Ymmärsinkö oikein? -Ymmärsit.
Esimerkiksi kunniamurhia tehdään.
Jos veli saa selville, että hänen sisarensa -
on ollut suhteessa jonkun kanssa, hän tappaa sisarensa kunnian nimessä.
Kyseenalaistamme sen, ja sitä vastaan taistellaan.
Yritämme sanoa, että anteeksianto on paras kosto.
Tavat ovat muuttumassa.
Olen pataani ja ajattelin,
että annan kimppuuni käyneille anteeksi, sillä se on kaikkein paras kosto.
Kimppuuni hyökkäsi nuori poika.
Minun ikäiseni.
Hän luuli tekevänsä oikein,
ja että hänen kohteensa oli paha ihminen. Hän luuli tekevänsä hyvän työn.
Meidän on autettava ihmisiä, sillä he ovat meidän kaltaisiamme.
Tuollaisia asioita ei tapahdu sattumalta.
Niillä on tarkoitus. Oletko samaa mieltä?
Koska jos kuka tahansa muu saa luodin kasvoihinsa,
hän ei päädy juttelemaan televisioon vanhan äijän kanssa.
Sillä oli jokin tarkoitus. Pelissä on jokin korkeampi voima.
Saattaa olla, mutta vaikkei olisikaan,
ihminen voi tehdä päätöksen itse.
Kun heräsin ja tajusin selvinneeni niin rajusta hyökkäyksestä -
ja näin kuoleman niin läheltä,
ymmärsin, että ehkä elämälläni on tarkoitus.
Päätin omistaa elämäni tyttöjen koulutuksen edistämiselle.
Haluan puhua tyttöjen puolesta.
Jokainen kuolee jonain päivänä.
Miksemme tekisi siis niin paljon hyvää kuin ehdimme auttaaksemme muita?
Palataanpa Oxfordiin.
Käytkö ulkona? Miten pidät siellä hauskaa?
Oxfordissa riittää lukemista.
Tehtäviä tulee paljon.
Se on pidettävä aina mielessä, tekipä mitä hyvänsä.
Siellä on keskusteluja, seminaareja, luentoja, teetilaisuuksia -
ja iso pakistanilaisyhteisö, islamilainen yhteisö ja hinduyhteisö.
Siellä tapahtuu paljon. Pidän siitä.
Minulla on joka päivä puuhaa ystävieni kanssa.
Ja päivää ennen tehtävän takarajaa muistan sen ja alan stressata.
Olen tehnyt koko viikon jotain muuta.
Sitten yritän saada tehtäväni kiireessä valmiiksi.
En voi kiittää sinua kylliksi, kun tulit tänne.
-Olisit varmaan mieluummin opiskelemassa. -On kunnia olla täällä.
-Oletteko valmiita? -Olemme.
Kun päivä on ohi, olette oppineet pitämään minusta. Eikö niin?
Joo.
Menemme seuraavaksi kirjastoon.
Menemme kirjastoon.
Onpa upeaa.
Tervetuloa LMH:n kirjastoon.
Minua kiinnostaa tietää, onko täällä Harry Pottereita?
En ole varma, onko meillä Harry Potter -kirjoja.
He vihaavat minua.
Sitten menemme ruokasaliin.
Tämä on LMH:n ruokasali.
Täällä saa ruokaa joka päivä.
Ja... Niin?
-Syömmekö me? -Jos haluat.
Oletteko syöneet KFC:n ruokia?
Eikö olekin hyvää? Siihen kuolee.
Minä olen keittiössä. Jatkakaa vain. Kurkkaan kyökin puolelle.
Terveystarkastaja!
Nyt on tarkastuksen aika.
Juku, täällähän on pannareita.
Näitkö nämä sapuskat?
Dave taitaa haluta syödä jotain.
Hyvää huomenta.
Katsotteko The Crownia?
Emme.
Pidän siitä, että täällä on rauhallista. Täällä ei käy paljon turisteja.
Hän on saanut Nobelin rauhanpalkinnon. Minulla on pari päivätelkkarin Emmyä.
Minua pelottaa, mutta menen silti.
-Oletko pitänyt näkemästäsi? -Rakennukset ja ympäristö ovat upeita.
-Mitä he tekevät? -En tiedä.
-Ette kai te asu täällä? -Emme tässä puutarhassa.
-Tämähän olisi viihtyisä mökki. -Tämä on makkarini.
-Kauanko olet ollut Oxfordissa? -Liki kolme vuotta.
-Mitä sitten tapahtuu? -Toivottavasti saan töitä.
-Mitä haluat tehdä? -Haluan journalistiksi.
Journalismia. Hetkesi on koittanut.
Jatkakaa.
Katsokaa. Penkki on ollut tuossa vuodesta 1953.
Tuolla on jokin tulessa, Malala.
-Siltä näyttää. -Pitäisikö siitä ilmoittaa?
Ei varmaankaan.
-Katsokaa. -Saako sorsia syöttää?
Niitä saa syöttää ja syödä.
Minun käy niitä sääliksi.
Tämä on jännittävää.
Tämä on valmistuvien talo.
Tässä on yhteinen tila.
-En tiedä, saako tätä pelata. -Toki.
Osaatte kai pelata pöytäfutista? Sitten pelataan.
-Oletteko valmiina? -Sadan punnan panos.
Eikä saa huijata.
Olen tosi huono.
-Maali. -Etkö muka nähnyt sitä?
-Hieno torjunta! -Tuurilla.
Onnittelut.
-Olin ylivoimainen. -Se oli hauskaa.
Missä näet itsesi Oxfordin jälkeen?
Haluan valmistua. Sitten jatkan työtäni tyttöjen koulutuksen parissa.
Olen omistanut elämäni sille.
Haluan nähdä, että tytöt saavat koulutusta ja mahdollisuuksia,
ja nousevat huomisen johtajiksi.
Miten isäsi voi?
Oikein hyvin. Hän on täällä.
Hän voi mainiosti.
Kun näin hänet eri elämänvaiheissasi,
hän vaikutti todella optimistiselta,
tarmokkaalta ja onnelliselta. Onko se oikea luonnehdinta isästäsi?
On. Hän pysyi optimistisena huonoimpinakin aikoina Swatin laaksossa,
kun siellä oli terrorismia. Hän pysyi positiivisena kuten nytkin.
Hänellä on unelmia. Hän on unelmoija.
Hän taistelee paremman maailman puolesta.
Olen ylpeä isästäni. Olet saattanut lukea kirjastani,
että hän vastusti -
kaikenlaista naisten syrjintää, jota näki.
Isäni serkku teki sukupuun,
joka oli täynnä miesten nimiä. Yhtään naista ei ollut mainittu.
Isäni kirjoitti siihen minun nimeni. Olin sukupuun ensimmäinen tyttö.
Hän haastoi kaikki vallitsevat stereotypiat -
ja toimi eikä vain puhunut.
Pidän siitä, että isäni tekee asioita.
Minun on pakko sanoa yksi asia,
kun olen seurannut sinua ja oppinut sinulta.
Minulla on 14-vuotias poika.
Jos olisin isäsi,
ja sinä olisit tyttäreni, sanoisin:
"Taistelen tätä epäoikeudenmukaisuutta vastaan,
koska minulla on kaksi poikaa, tytär ja vaimo.
Asiaan pitää puuttua, ja puutunkin siihen,
mutta lähetän ensin perheeni pois."
Oliko se koskaan mahdollista?
Ei meillä ollut kotia missään muualla.
Swatin laakso oli kotimme. Emme tienneet, minne olisimme menneet.
Entä se pataanien vieraanvaraisuus?
Swatin laaksossa meistä tuli yhdessä vaiheessa pakolaisia.
Silloin tarvittiin vieraanvaraisuutta. Meillä ei ollut kotia muualla.
Meillä oli sukulaisia kylässämme, mutta emme voineet olla aktivisteja siellä.
Menimme eri kaupunkeihin isäni ystävien luokse.
Siinä vaiheessa yli kaksi miljoonaa ihmistä oli joutunut jättämään kotinsa.
Useimmat pääsivät muiden luo turvaan.
Onkohan minussa jotain vikaa?
Olen erilainen...
Tiedämme vastauksen tuohon.
Mutta olenko liian itsekäs? Sen perusteella,
mitä tiedän elämästäsi ja kotikylästäsi,
koulustasi ja ympäröivästä uhkasta, ajattelisin, että sieltä täytyy lähteä.
Ajattelisin vain pakenemista.
Isäsi on varmasti...
Tuntisin syyllisyyttä, jos...
Jos lähtisit.
Isäsi on paljon rohkeampi -
ja vakaumuksessaan vahvempi kuin minä.
Hän on rohkea. Jos hän ei olisi avannut suutaan, en minäkään olisi.
Tarvitaan roolimalli.
Isäni oli esikuvani. Seurasin hänen jalanjälkiään.
-Erikoisannokset teille. -Kiitos.
-Haen mausteet. -Meillä ei ole rahaa.
-Minä hoidan tämän. -Kiitos.
MALALAN ISÄ
Tuleekohan vielä päivä, jolloin muslimimaassa on naispääministeri?
Tyttäresi nousee väkisinkin mieleen.
Haluamme vain, että Malala on elämässämme läsnä.
Hän saa toteuttaa omat unelmansa. Tuen häntä isänä,
jos hän haluaa muutoksentekijäksi.
Minä ja vaimoni pelkäämme,
koska olemme joutuneet elämässämme todella vaikeisiin tilanteisiin.
Tärkeintä on tyttäremme turvallisuus.
Tunnen, että hänen pelkkä olemassaolonsa saa maailmassa aikaan ison muutoksen.
Syytitkö itseäsi? Tunsit varmasti syyllisyyttä.
Jokainen vanhempi tuntisi.
"Olenko asettanut lapseni vaaraan omalla käytökselläni?"
Se on vanhemman pahin pelko.
Minulla on 14-vuotias poika, ja minua huolestuttaa jatkuvasti se,
vaarantaako minun käyttäytymiseni poikani hyvinvoinnin.
Tietenkin ajattelin, että olisinko voinut estää häntä.
Mutta suoraan sanoen en olisi. Muistan monta tilannetta,
joissa kielsin häntä puhumasta Talibanista tai käyttämästä sitä sanaa.
Eikä hän totellut minua. Hän sanoi lavalla "Taliban".
Hän sanoi kerran, että kaikki pelkäävät Talibania.
Ja että meidän pitäisi julkistaa nimiä. Häntä ei voinut pysäyttää.
Kysyin asiasta vaimoltani, ja hän sanoi,
että meidän pitää syyttää niitä, jotka sen tekivät.
Ette tehneet väärin.
Niissä olosuhteissa on pahinta olla sanomatta mitään.
Olet täysin oikeassa.
Ei saa tuntea syyllisyyttä toisten pahoista teoista.
Maistetaan tätä.
Jumankekka, että on hyvää!
-Oletko maistanut tätä? -Olen.
Jukra!
Kerro matkoistasi. Olet käynyt Syyriassa.
Tapasin syyrialaisia pakolaisia Jordaniassa ja Libanonissa.
Mitä siellä voidaan tehdä?
Useimmat pakolaiset ovat olleet siellä 4-5 vuotta.
Yli puolet lapsista ei pääse laadukkaan koulutuksen piiriin.
Pakolaisten koulutusta ei oteta useinkaan vakavasti.
Luullaan, että he ovat siellä väliaikaisesti,
eikä koulutukseen kannata panostaa. Mutta se olisi tärkeää.
Jotta niillä lapsilla voisi olla tulevaisuus,
heidän täytyy saada koulutusta, varsinkin naisten.
Silloin he hyödyttävät taloutta, heidän lapsensa ovat terveempiä,
ja perheetkin voivat paremmin.
On tärkeää satsata koulutukseen. Se on paras tapa auttaa heitä.
Rakensitko koulun Afrikkaan?
Kävin Nigeriassa ja Keniassa. Olemme tehneet siellä työtä.
Rakennutin koulun Libanoniin syyrialaisille pakolaisille.
Rakennamme koulua myös Pakistaniin.
Mutta päätavoitteeni on auttaa paikallisia johtajia.
Uskon kampanjoinnin voimaan ja asioista puhumiseen.
Sitä minä ja isänikin teimme.
Nyt teemme sitä Aasiassa, Afrikassa ja Latinalaisessa Amerikassa.
Kenttämme laajenee, ja näen jo työmme vaikutukset.
Paikallisille tytöille pitää antaa mahdollisuuksia.
Kun niin tehdään, he saavat aikaan muutoksen.
Minä olin nuori tyttö, joka avasi suunsa. Ja pystyin muuttamaan maailmaa.
Uskon, että kaltaisiani on muitakin.
Jos heitä tuetaan, hekin voivat puhua asioista ja muuttaa maailmaa.
Mitä tuumit presidentti Trumpista?
Minä asun Englannissa. Mitä mieltä sinä olet hänestä?
Minä...
Minulla olisi hänestä paljon sanottavaa.
-Haluatko, että puhun suoraan? -Haluan.
Minä uskon...
Voi veljet.
Olen henkilökohtaisesti sitä mieltä, en siis poliittisesti,
että hän ei ole pätevä edustamaan minua.
Hän ei ole pätevä edustamaan ketään tässä salissa olevaa.
Kun kuulet juttuja Englannissa...
Tiedän. Muslimikielto ja kaikki muut.
Mitä ihmettä sellainen on?
Onko meillä ankka presidenttinä? Mitä täällä tapahtuu?
Olen pettynyt pahasti joihinkin asioihin.
On seksuaalista häirintää, muslimikielto ja rasismia.
Amerikanhan pitäisi olla ihmisoikeuksien ja vapauden puolestapuhuja.
Sen pitäisi olla johtava maa ihmisoikeusasioissa.
Täällä on vahva demokratia. Sitähän me ylistämme.
Mainitsin aiemmin, että New York on mahtavin kaupunki.
Onko Yhdysvallat maailman mahtavin maa?
Jotta se voisi olla sitä, pitäisi olla johtaja kaikilla niillä osa-alueilla,
joita nyt tahrataan.
Se on kuin ajaisi autoa peruutusvaihteella.
Ajatko muuten autoa?
Olen ollut autokoulussa, mutta en ole suorittanut mitään koetta.
-Kuka sinua opettaa? -Ajo-opettaja.
Onko sinulla ajo-opettaja? Missä te ajatte?
Ympäriinsä teitä pitkin.
-Ympäriinsä siis. -Olen ottanut ehkä 10-12 tuntia.
Olin tosi huono.
-Otitko ajotunteja Englannissa? -Kyllä.
Unohda kaikki, mitä olet oppinut.
-Hehän ovat aivan järjiltään. -Miten niin?
-Istut autossa väärällä puolella. -Enkä.
Ja ajat...
Myönnettäköön se, että ihmisen pitäisi saada istua -
autossa ihan missä haluaa. Se sopii minulle.
Mutta siellä ajetaan väärällä puolella tietä.
Täällä se on vaikeaa. Te ajatte väärällä puolella.
Juuri tuota tarkoitan. Mutta se on ihan väärin.
Ja...
Soita minulle joskus, niin selvitetään tämä asia.
Haluatko tehdä kanssani jotain typerää?
Miten typerää?
-Ihan pikku juttu. -Hyvä on.
-Valitse vain toinen vaihtoehto kahdesta. -Selvä.
-Oletko tehnyt mitään tällaista? -En.
Päivä vai yö?
-Päivä. -Miksi?
Päivällä ehtii tehdä paljon. Voi nähdä ihmisiä ja tavata ystäviä.
Voi nähdä maailman kauneuden. Valitsen päivän.
Olen vastakohtasi.
-Miksi? -Pidän nukkumisesta.
Voihan päivälläkin nukkua.
Ei, ei. Jos nukkuu päivällä, jokin on mennyt pahasti vikaan.
Kuuma vai kylmä?
Kuuma.
-Asun Englannissa, joten vihaan kylmyyttä. -Siellä on kylmää ja kosteaa.
Jos on vain kylmää, se ei tunnu niin pahalta.
Ja siellä sataa. Koko ajan. Pilviä ja sadetta. Siksi valitsen kuuman.
Pizza vai tacot?
En pidä sellaisesta ruuasta.
-Oikeastiko? -En.
Kuule...
Ymmärrän, jos et pidä tacoista.
Mutta pizza... Oletko syönyt pizzaa?
Muutaman kerran. Jos menen ulos ystävien kanssa, ei ole vaihtoehtoja.
He kaikki tilaavat pizzaa.
Ei pizzeriasta saa muuta.
On tilattava pizzaa, koska on pizzeriassa.
Ymmärrän.
Joet vai järvet?
-Joet. -Olen samaa mieltä.
Tehdään näin.
Yankees vai Mets?
Mikä on Yankees?
Ne ovat paikallisia baseball-joukkueita. Tiedän, että pidät kriketistä.
Baseball on sitä, mitä kriketin pitäisi olla.
Selvä.
Onko Oxfordissa krikettijoukkuetta?
-On. -Käytkö katsomassa otteluita?
Liityin krikettikerhoon.
Ihanko totta?
Pelasimme sitä katoilla ja kaduilla. Ei ollut mitään sääntöjä.
Huusimme toisillemme ja keksimme omia sääntöjä.
Olen pelannut sitä veljieni kanssa koko ikäni.
Jay Z vai Kanye?
-En kuuntele heidän musiikkiaan. -Millaisesta musiikista pidät?
Pidän uusista biiseistä, mutta en välitä siitä, kuka ne esittää.
Mutta sanon silti Jay Z.
Aivan.
-Enempää minulla ei ole. -Hyvä.
Haluaisitko sanoa jotain?
Haluan kiittää sinua siitä, että sain tulla tänne -
puhumaan koulutuksen tärkeydestä.
Me kaikki yritämme luoda parempaa maailmaa.
Yksi parhaista tavoista tehdä se -
on panostaa tyttöjen koulutukseen. Se auttaa tyttöjä ja meitä kaikkia.
Taloudet kasvavat nopeammin, köyhyys ja lapsiavioliitot vähenevät...
Haluan todella, että ihmiset osallistuvat -
ja tukevat tyttöjen koulutusta. Annetaan sisarille mahdollisuuksia.
Sanon nyt jotain, ja toivottavasti osaan muotoilla asiani oikein.
Tiedän kolme sinunlaistasi ihmistä.
Voisi luulla, että tunnen vain yhden, koska tilanteesi on ainutlaatuinen.
Mutta tunnen kaksi muutakin.
Kyse on samasta asiasta.
Siitä samasta syystä tiedän,
että tällaisilla asioilla on tarkoituksensa.
Kun ystäväni oli vuosia sitten noin sinun ikäisesi,
hänellä todettiin luuydinsyöpä.
Lääkäri sanoi hänelle: "Hyvä uutinen on, että tiedämme sen nyt luuydinsyöväksi.
Huono uutinen on se, ettemme voi tehdä sille mitään."
Ystäväni ja hänen sisarensa ajattelivat, ettei se ollut oikein.
He ryhtyivät etsimään parannuskeinoa.
Diagnoosin jälkeen hän on kasvattanut kaksi poikaa.
Hän auttaa maailmalla niitä, joilla on sama tauti,
josta ei voinut aiemmin selvitä.
Kun toinen ystäväni oli hieman sinua vanhempi,
hänellä todettiin Parkinsonin tauti.
Hän toimi samoin.
Hän käytti kaiken tarmonsa löytääkseen hoitokeinoja -
Parkinsonin tautiin.
Sinulle tapahtui hirvittävä asia,
kun olit vasta lapsi.
Kaikissa kolmessa tapauksessa -
oli kylvetty pahuuden siemeniä.
Mutta niistä siemenistä kasvoikin jotain kaunista.
Se on ihmeellistä.
Olen puhunut.
-Esitän sinulle kysymyksen. -Sopii.
Parta vai ei partaa?
-Malala, arvoisa yleisö. -Kiitos.
Varo tuota reunaa.
OXFORDIN YLIOPISTON KAUPPA
-Haluan ostaa jotain pojalleni. -Tahdot siis oikeasti ostaa jotain.
Hän pitää huppareista.
Ostan tämän itselleni.
-Tuo on paras. -Niin on.
-Haluatko tuollaisen? -En tarvitse.
Tiedän. Eihän kukaan tarvitse.
Sopii.
-Selvä. Kaksi tuollaista. -Kiitos.
Tiedätkö, mitä haluaisin?
-Haluaisin kunniatohtoriksi. -Selvä.
Tunnet varmaan jonkun, joka voisi hoitaa asian.
Jotta saisin rintapieleeni jotain, missä lukisi Oxford.
Nuo ovat hienoja.
-Ota Lady Margaret Hallin merkki. -Hyvä on, otan sen.
-Haluatko pitää sitä? -Laita se minulle.
Kuulut nyt alumniin.
-Kiitos. -Onnittelut siitä.
-Kiitos. -Ole hyvä.
-Tähänkö? -Mihin vain.
Jestas!
-En edes koskenut sinuun. -Voit jekuttaa ystäviäsi noin.
Saatte hyvät naurut.
Tekstitys: Sami Haapasalo