SVEUČILIŠTE OXFORD UJEDINJENO KRALJEVSTVO
Pozdrav svima, ja sam Malala.
Studentica ambasadorica Lady Margaret Halla, LMH-a.
Educirana sam pa ću ovo dobro odraditi.
-Bok, ja sam Dave. -Bok.
S Ball Statea.
Muncie? Je li se tko prijavio onamo?
Zanima vas? Ne.
Ovo je prvi koledž za žene na Oxfordu,
a osnovan je u onoj zgradi.
Koje je godine osnovan?
Osnovan je 1878. godine.
1878.?
To je bilo nekih 800 godina nakon što je ovo sveučilište osnovano.
Muškarci su 800 godina imali pravo na obrazovanje, a žene nisu.
Upale ste? Primljene ste na Oxford?
Ne, četvrti smo razred.
-Prijavit ćemo se dogodine. -Dobro.
Ovo je vjerojatno najvažnija stepenica
za upis na Oxford. Ja ću učiniti što mogu.
Recite kad vas budem živcirao.
Već vam idem na živce?
-Ne. -Dobro.
ORIGINALNA NETFLIX SERIJA
Dobro, evo me. Hvala.
Najljepša hvala.
Dobro, dosta bi bilo.
Hvala vam.
Najljepša hvala.
Dobro došli i hvala što ste ovdje.
Žao mi je što ste čekali.
Je li itko bijesan zbog čekanja?
Jesam li… Vi ste?
Gospođo, kako da vam se iskupim?
-Kako se zovete? -Princess.
Odakle…
-Prava ste princeza? -Princess.
Odakle ste?
-Rođena sam u Michiganu. -Pa da, Kraljevstvo Michigan.
Uglavnom, najljepša hvala što ste došli, dame i gospodo.
To mi mnogo znači.
Ja sam Dave Letterman. Drago mi je da ste došli. Hvala.
Nadam se da će ovo dobro proći jer mislim…
Mislim da je ovo važno.
Kako starim... uzgred rečeno, ne možete mnogo više ostariti.
Ovo će biti posebna večer.
Dame i gospodo, pozdravite moju sljedeću gošću, Malalu Yousafzai.
Kako si?
Čast mi je upoznati te.
Pazi na stepenicu.
Najljepša hvala.
Hvala vam svima.
Koliko si već u New Yorku?
-Dva dana. -Dva dana? Sviđa ti se New York?
Već si bila ovdje. Sviđa ti se?
Mnogo puta.
-Da. -Nedavno sam gledala Kralja lavova.
-Oduševio me. -Oduševio te Kralj lavova.
Građani New Yorka…
poput mene,
New York smatraju najboljim gradom na svijetu.
Dijeliš li taj dojam?
Kako mislite, najbolji?
Pa, nisam pod zakletvom, ali…
ovdje se sve događa.
Ali stvari se događaju
i na drugim mjestima.
New York je vrlo užurban, energičan grad.
-Da. -No nikad ne bih živjela ovdje.
Zato što želim živjeti na mirnom i tihom mjestu
gdje se mogu malo opustiti.
Baš mi je drago što si došla. Vidio sam te na mnogim mjestima
i strašno sam puno čitao o tebi.
Imam osjećaj da znam mnogo o tebi, ali nisam baš siguran da te poznajem.
Stoga gajim nadu da ćemo se večeras pobliže upoznati.
Jer ti si jedinstvena u našoj civilizaciji,
baš kao i tvoja priča i misija.
I želim poslije reći ljudima, bila to istina ili ne, da smo prijatelji.
-Jesmo. -Prijatelji smo, zar ne?
-Jesmo. -Dobro.
Živiš u Birminghamu i studiraš na Oxfordu?
Da. Nedavno sam primljena na FPE, studij filozofije, politike i ekonomije.
Odradila sam prvi semestar i oduševila se.
Gledao sam tvoj govor kad si dobila Nobelovu nagradu.
Tada si imala 17 godina.
-Otprilike? -Da.
-Sedamnaest godina? -Da.
Ljudi me opisuju na različite načine.
DODJELA NOBELOVE NAGRADE ZA MIR 2014.
Neki me nazivaju djevojčicom na koju su pucali talibani.
A neki djevojčicom koja se borila za svoja prava.
Neki me sada nazivaju dobitnicom Nobelove nagrade.
No moja me braća i dalje nazivaju iritantnom sestrom koja voli šefovati.
Naprosto sam predana, čak i tvrdoglava osoba
koja želi da svako dijete dobije kvalitetno obrazovanje,
koja želi da žene imaju jednaka prava
i koja želi mir u svakom kutku svijeta.
Taj je govor bio predivan,
vrlo dobra izvedba i sjajan nastup.
Odakle to dolazi? Uvijek si voljela govoriti.
Engleski si naučila od oca, pretpostavljam. Je li to točno?
Djed mi je bio nastavnik,
stric mi je bio nastavnik, kao i otac.
U obitelji imamo mnogo nastavnika.
Naučila sam puno o retorici i načinu na koji prenijeti poruku
od djeda i oca.
Onim sam govorom htjela poručiti
da nagradu ne primam samo u svoje nego u ime svih djevojčica,
onih 130 milijuna djevojčica koje ne pohađaju školu.
Htjela sam govoriti u ime djevojčica…
-130 milijuna? -Da.
Toliko mladih žena diljem svijeta nema pristup obrazovanju.
Tvoja je misija podići svijest o tome.
-Tako je. -Kako to ispraviti?
Počela sam se zalagati za to kad su mi zabranili obrazovanje.
Živjela sam u dolini Swat, na divnom mjestu,
a naše su škole zabranili ekstremisti poznati kao talibani.
Uvijek bi govorili
da talibani ne bi dirali školarku, curicu.
Ali jesu, tebe su napali.
Jesu li konkretno tebi prijetili?
Znam da si javno govorila u Pakistanu na nacionalnoj razini.
Jesi li osjetila neposrednu prijetnju?
Je li razlog bila tvoja eksponiranost?
Znaš li što je bio okidač?
Nominirana sam za Međunarodnu dječju nagradu za mir,
ta je vijest snažno odjeknula u Pakistanu.
Prije toga mediji su me znali jer sam se pojavljivala u medijima,
pisala sam blog, snimala dokumentarce,
govorila na lokalnim kanalima.
Medijima sam bila poznata,
a kad su čuli za nagradu, bili su silno sretni.
Susrela sam se s premijerom i regionalnim upraviteljem,
potegla sam pitanje ulaganja u obrazovanje djevojčica,
borbe protiv dječjih brakova i siromaštva te sam zagovarala školovanje djevojčica.
Tako sam na neki način postala junakinja svoje zemlje.
U tom su me trenutku uzeli na pik.
Imaš li što protiv da razgovaramo o samom napadu?
Znam da si opetovano govorila o tome.
Koliko sam upoznat s pričom,
napad se dogodio u busu na povratku iz škole?
Imala sam 15 godina kad su me napali.
TALIBANI UPUCALI CURICU
Otac se stalno brinuo za mene,
baš kao i mama.
Upozoravao me da ne govorim protiv talibana
i da samo govorim o obrazovanju.
Bio je bez dlake na jeziku.
Otvoreno je progovarao protiv ekstremista, talibana
i nije ga bilo strah.
Njegovo je ime spomenuto na lokalnom radiju
u vezi s talibanima i htjeli su ga napasti,
ali silno sam zahvalna što je dobro, živ i zdrav.
Ali nismo očekivali
da će pokušati ubiti dijete.
Ali učinili su to, što je bilo…
No stvari se dogode i…
Preživjela sam i sad sam s vama.
Kad kažeš da se stvari dogode,
misliš na to da su ti izbliza pucali u glavu.
To nije samo „događa se.“
Dakle, autobus se vraćao iz škole.
Vidjela si neke tipove kako se približavaju. Dvojicu, je li tako?
-Ne sjećam se. -Ne sjećaš se.
Ne sjećam se događaja, što je donekle i dobro.
Ne moram se osvrnuti i reći da se nešto dogodilo
jer je to za mene samo priča, poput bajke.
Ne mislim da se to dogodilo meni.
No neobično mi je što sam se probudila u drugoj zemlji.
Ljudi su govorili engleski,
bila sam u bolnici, posvuda liječnici i medicinske sestre i…
Bila sam zbunjena.
Bila sam u šoku jer sam se samo sjećala
da sam s prijateljicama u autobusu razgovarala o ispitima, smijale smo se,
a zatim sam se probudila na nekom drugom mjestu.
Gdje su mi roditelji? Gdje mi je otac? Mislila sam da je i on napadnut.
Metak me pogodio u lijevu stranu čela
i prošao kroz vrat sve do ramena.
Dakle, radilo se o samo jednom metku,
ali pogodio mi je bubnjić i lični živac,
došlo je i do oteknuća mozga i trebalo mu je prostora
pa su mi morali ukloniti dio lubanje.
Uklonili su ga i… Tu nije bilo kosti.
Stavili su mi ga u trbuh.
Osjetila sam da je tu nešto tvrdo.
Ostao mi je u trbuhu tri mjeseca.
Poslije su obavili i druge zahvate,
operirali su mi lični živac,
ugradili umjetnu pužnicu
i obavili još neke zahvate.
-Nevjerojatno. -Da.
Bila sam u drugom svijetu. Ne pitaju me kako sam se osjećala ondje.
Nisam znala da stotine i tisuće ljudi dižu glas, u Pakistanu i diljem svijeta.
POTPORA BORBI UPUCANE CURICE
Nisam tad znala da se prepoznaje važnost obrazovanja za djevojčice.
Samo sam razmišljala o tome da se vratim u Pakistan.
Dan prije negoli mi je obitelj došla,
nazvala sam oca i zamolila da mi donese udžbenik iz fizike.
Imala sam ispit u ožujku i morala sam proći sva pitanja.
No bio je u Islamabadu i nije mogao otići po knjige.
Rekoh mu da kupi knjige i donese ih.
Kad su došli, ubrzo sam shvatila da je situacija poprilično drukčija.
Zašto je odabran baš Birmingham? Zašto si ondje završila?
Zbog vremena. Bila sam u kritičnom stanju pa nisam mogla na dugo putovanje.
Recimo, ne bih preživjela do SAD-a.
Umrla bih.
A u UK-u je ta bolnica poznata.
U Birminghamu je bolnica Queen Elizabeth
koja je poznata po liječenju ranjenika u ratovima
poput onih u Iraku i Afganistanu pa je to najbolje mjesto za…
Za takve ozljede.
Recimo…
Da ne daj Bože nisi preživjela napad,
tko bi preuzeo tvoju borbu?
Mislim da su mnogi digli glas nakon što sam napadnuta.
Nadam se da bi mnogi digli glas protiv ekstremista,
ali ne samo protiv njih nego protiv te ideologije.
Protiv toga se moramo boriti, protiv ideologije koja ne prihvaća
da su žene i muškarci jednaki, da žene imaju pravo na obrazovanje,
na obavljanje određena posla i odlučivanje o svojoj budućnosti.
Protiv takve se ideologije treba boriti,
bila ona u planinama Pakistana,
velegradima poput New Yorka, Washingtona ili negdje drugdje.
Treba se suprotstaviti tim ideologijama.
Kako to riješiti?
Odgovor je jednostavan.
Vlade moraju više uložiti u obrazovanje.
Poslovni ljudi i svi dionici društva
trebaju početi ulagati u obrazovanje djevojčica.
Samo trebamo ambiciju i namjeru, a zatim je lako prijeći na djela.
Lako je. Pa, u mnogim zemljama,
uključujući i ovu,
režu se sredstva za obrazovanje.
Zbilja je tragično što se to događa.
I zabrinjava me što svi ti lideri govore o borbi protiv ekstremizma i siromaštva,
a zanemaruju obrazovanje. To je prvo čemu se treba posvetiti.
Budućim generacijama treba omogućiti obrazovanje
i pružiti im priliku da ostvare snove te doprinesu gospodarstvu i svojoj zemlji.
Nije mi jasno kako to ne vide.
OXFORDOV DUĆAN
Bila si ovdje?
Nisam.
Zašto si htjela voditi obilaske?
-Volim to raditi. -Da.
Dio sam svoga koledža i želim ga pokazati učenicima
i potaknuti ih da se prijave.
Ali jamačno znaju tvoju životnu priču.
Da sam ja u pitanju,
bio bih toliko zadivljen tobom i tvojim životom
i ne znam bih li se mogao koncentrirati.
Ne želim da me ispituju osobne stvari.
Možda pitanje-dva, ali ne želim biti u fokusu obilaska.
Da, ne želiš zasjeniti koledž.
-Ako je to moguće. -Tako je.
Što znače inicijali?
-LMH ili FPE? -Da.
Filozofija, politika i ekonomija.
Bi li htjela politički položaj?
-Ne bih. -Da.
Ruku na srce, svi…
Ako studiraš FPE na Oxfordu,
misle da ćeš u politiku, ali to nije istina. Samo ako…
Neki su političari studirali što i ja pa ušli u politiku,
primjerice David Cameron i Benazir Bhutto.
DIPLOMIRALA NA OXFORDU 1977.
Što ti emotivno znači Benazir Bhutto,
žena koja je bila premijerka Pakistana?
Prvo i osnovno,
podsjeća te da smo izgubili lidericu.
Pravu lidericu
koja služi kao nadahnuće.
UBIJENA 2007. G.
Govorila je svim ženama, ne samo u Pakistanu, da mogu biti vođe,
premijerke i predsjednice.
Hoće li žena ikad ponovno biti na čelu neke muslimanske zemlje?
Svakako. Sigurna sam u to.
Uskoro?
-Vrlo uskoro. Nadam se. -Da.
I ne samo u muslimanskim zemljama.
Čak ni na čelu SAD-a još nemamo predsjednicu.
Svi smo to primijetili.
Ne znam ništa o talibanima.
Samo sam nekoć
neko vrijeme primao njihove e-poruke.
-Ali više mi se baš ne javljaju. -Dobro.
Što u srcu te teologije
imaju protiv žena, protiv obrazovanja žena?
Odakle to potječe?
Zašto je to u njima? Zašto to rade?
Talibani su u dolini Swat zabranili obrazovanje djevojčicama,
žene nisu smjele na tržnicu niti izlaziti.
Na temelju čega?
Rekli su: „Ne želimo žene u školama, na tržnicama.“
Čini mi se da je razlog strah.
Čega se boje?
To rade u ime islama
i kažu: „To nam Bog govori. Ovo je Božja poruka.“
Što je sasvim pogrešno, ali mislim…
Pogrešno tumačenje?
Da, ali katkad mislim da su pametniji
od nekih drugih svjetskih lidera
zato što su znali da obrazovanje može osnažiti žene. Prepoznali su to.
Znali su da će žena biti neovisna ako se obrazuje.
Donosit će vlastite odluke,
imat će vlastiti status,
radit će poslove,
izlazit će iz kuće i imati vlastiti identitet.
No to naprosto nisu željeli jer su znali da
ne mogu prihvatiti i tolerirati žene kao jednake.
Prava je šteta što njeguju taj stav.
Posrijedi je mizoginija.
Žele superiornost muškaraca, smatraju da žene nisu mudre,
da su slabijeg mozga, inferiorne i nesposobne odlučivati kao muškarci.
Stari kompleks superiornosti i mizoginija.
Zatim nalaziš izlike.
Kultura i religija služe kao izlike i nastojiš naći načine da to opravdaš.
Sada je 2018. godina.
Mislim, ako mi…
Sve se to čini barbarski.
Što bi se dogodilo da te nisu nastrijelili?
Bi li i dalje bila u Mingori?
Baš kao i prije, zagovarala bih obrazovanje djevojčica,
ali i borila se za svoje obrazovanje
i živjela bih svoj život ondje.
Dolina Swat me fascinira.
Nosi neobično ime.
Gledao sam fotografije,
ima planina i rijeka i čini se prekrasnom.
-Imam li pravo? -Najdivnije je mjesto na svijetu.
Baš poput raja na zemlji.
Živjela sam ondje svih tih godina,
no to sam shvatila tek kad sam došla na liječenje u UK.
Pogledala sam kroz prozor i upitala se gdje su planine i rijeka.
Tada sam shvatila da je to predivno mjesto.
-Shvaćam. -Nije predivno samo mjesto nego i ljudi.
Njihova gostoljubivost, ljubav, dobrota.
Ne možeš se vratiti, zar ne?
Sad se ne možeš vratiti. Hoćeš li se ikad moći vratiti?
Nažalost, kad sam…
Nisam se vratila nakon napada
i to mi vrlo teško pada.
Pokušala sam otići, ali nisam našla pravi trenutak.
I dalje nastojim naći pravi trenutak.
U svojoj zemlji imam veliku potporu.
Ljudi podižu transparente s natpisom „ja sam Malala“
i mislim da žude za promjenom.
Ljudi žele promjene u toj zemlji.
Ondje se već bavim radom, ali mislim da naprosto želim…
Želim stupiti na to tlo i biti ondje.
Ljudi to i osjećaju prema domovini.
Paštunci su etnička skupina
koja je, vjerujem, starija od islama.
-Točno? -Svakako.
Prema nekima, stara je 6000 godina.
-6000 godina? -Da.
Većina Paštunaca živi na zapadu Pakistana,
a neki pak u Afganistanu.
Govorimo paštunski jezik.
Možeš li nešto reći?
-Sada? -Da.
Da te želim pozdraviti, rekla bih…
Dobro. A ovo?
„Dave, uživo izgledaš mnogo mlađe.“
„Doista si mlad.“
Bog te blagoslovio. Hvala.
Istraživao sam Paštunce
i uočio sam pravila
prema kojima tvoj narod živi.
Jedno je gostoljubivost.
-Svakako. To… -Objasni mi to.
Što radite kad ti neki rođak ili prijatelj dođu u kuću?
Dobro, ako živiš na paštunskom području,
nikomu ne moraš reći da ideš u njegovu kuću.
Samo mu pokucaš na vrata.
Ako su otvorena, i ne moraš kucati, samo uđeš.
Tradicionalno danju obično nikad ne zaključavamo vrata,
vrata su uvijek otvorena.
Samo uđeš,
zažele ti dobrodošlicu, skuhaju čaj, pripreme večeru.
Čak te i ne pitaju jesi li za čaj.
-To je strašna uvreda. -Automatski.
Drugo se pravilo odnosi na utočište. Je li to drukčije od puke gostoljubivosti?
Gostoljubivost je, recimo, kad ti netko dođe na večeru.
A utočište znači da neću tako brzo otići.
Svakako.
Kad ti gosti dođu u kuću,
primjerice rodbina, ostanu jedan dan,
tjedan, mjesecima, naprosto borave kod nas.
Tvoja su obitelj, prijatelji, ne možeš ih odbiti.
Ne možeš nekomu reći
da morate nekamo otići. Ne možeš im tek tako reći da odu,
ostat će dok god žele.
A vama je to u redu kao obitelji domaćinima?
Mora ti biti u redu.
Dakle, u teoriji… Vjeruj, to se neće dogoditi, bez brige.
U redu.
Ako ti se ja, moja supruga i sin pojavimo pred vratima…
-Dobrodošli ste. -Dobrodošli smo?
-Koliko god želimo? -Da.
Da.
Ne bi otišla prijateljima i rekla:
„Bože, ti Lettermani, kada će više otići?“
To se ne bi dogodilo?
To je nešto drugo. Recimo…
Vama to ne bismo pokazali.
-Bili biste sretni. -Bio bih sretan, da.
Dobro. Izvanredno.
Isto tako, imate snažan osjećaj
za ispravljanje nepravde u vidu osvete.
-Ispravno sam to shvatio? -Točno.
Ima takvih stvari. Recimo, ubojstvo radi časti.
Ako brat vidi da mu je sestra sa…
Ako je u vezi s nekime,
ubio bi sestru u ime časti.
Ali to preispitujemo i ljudi dižu glas protiv toga.
I sada kažemo
da je oprost najbolja osveta.
Dakle, ljudi to mijenjaju.
Paštunka sam i opraštam onima koji su me ciljali i napali
jer je to najbolja osveta.
Zapravo me napao jedan dječak.
Otprilike mojih godina.
Mislio je da postupa ispravno,
da napada zlu osobu
i da čini pravu stvar.
Mislim da moramo pomoći ljudima jer su to samo ljudi poput nas.
Mislim da se takvo što ne događa slučajno,
nego sa svrhom. Slažeš li se s time?
Jer ako bilo tko drugi dobije metak u glavu,
poslije neće razgovarati o tome s nekim starcem na TV-u.
Dakle, tu postoji neko značenje,
neka viša sila na djelu.
Moguće, ali čak i ako ne postoji,
ti za sebe možeš donijeti odluku.
Kad sam se probudila,
shvatila sam da sam preživjela strašno okrutan napad
i gledala smrti u oči.
I shvatila sam da ovaj život možda ima neku svrhu.
Odlučila sam posvetiti ovaj život obrazovanju djevojčica,
govoriti u njihovo ime i dati mu svrhu.
Svi ćemo jednoga dana umrijeti i…
Zašto onda ne činiti dobro i dati sve od sebe da pomognemo drugima?
Što…?
Vratimo se tvom iskustvu na Oxfordu.
Izlaziš li?
Možeš li ići…? Kako se zabavljaš?
Na Oxfordu je mnogo toga za čitanje
i mnogo je obveza i zadataka
pa što god da radio, to moraš imati na umu,
što god da planiraš.
Održavaju se govori, seminari,
predavanja, čajanke,
postoji velika pakistanska zajednica,
islamska i hinduistička zajednica.
Puno se toga događa. I sjajno mi je to.
Svaki dan nešto radim s prijateljima,
a dan prije roka
sjetim se da imam neku zadaću i pod stresom sam
jer sam tog tjedna radila sve osim toga
pa nastojim napisati zadaću i predati je.
Hvala ti najljepša što si ovdje sa mnom,
vjerojatno bi radije učila.
Čast mi je biti ovdje.
-Spremni? -Da.
Mislim da ćete me do kraja dana zavoljeti. Zar ne?
Da.
Sada idemo u knjižnicu.
Idemo u knjižnicu.
Prekrasno.
Dobro došli u knjižnicu LMH-a.
Silno me zanima sljedeće.
Imate li knjige o Harryju Potteru?
Nisam baš sigurna da imamo knjige o Harryju Potteru.
Mrze me.
Sad idemo u blagovaonicu.
Ovo je blagovaonica LMH-a.
Svaki dan imate obroke.
I… Da?
Hoćemo li jesti?
-Ako želite. -Jeste li…
Jeli ste u KFC-ju?
Da.
Ukusno je, zar ne? Doći će vas glave.
Bit ću u kuhinji. Odmah se…
Vi nastavite. Bacit ću oko na kuhinju.
Oprostite, sanitarna inspekcija.
-Zdravo. -Pozdrav.
Došao sam u inspekciju.
Čovječe, imaju palačinke.
Vidjeli ste klopu?
Mislim da Dave želi nešto pojesti.
-'Jutro. -Dobro jutro.
Kako ste mi?
Gledate li The Crown?
-Bojim se da ne. -Dobro.
Bobe.
Sviđa mi se ovdje jer je tiho
i nema mnogo turista.
Dobila je Nobelovu nagradu za mir.
Ja imam dva Daytime Emmyja.
Zastrašen sam, a idem ovamo.
Uživaš li zasad?
Zadivljen sam zgradama i kampusom.
-Što oni rade? -Nemam pojma.
Ne živite valjda ovdje?
Ne u ovom vrtu, ne.
-Ali ova je kućica vrlo udobna. -Da, ovo mi je spavaća soba.
-Koliko si već na Oxfordu? -Gotovo tri godine.
I što ćeš nakon diplome?
Nadam se da ću naći posao.
Čime se želiš baviti? -Novinarstvom.
Aha, novinarstvom. Sad ti je pravo vrijeme, prijatelju.
-Nastavite. -Hvala najljepša.
Pogledajte. Ova je klupa tu od 1953.
Malala, čini se da ondje nešto gori.
Da, čini se.
Da to prijavimo ili nema potrebe?
-Nema potrebe… Pretpostavljam. -Dobro.
-Što kažete na ovo? -Smiju li se hraniti patke?
Da, dopušteno je hraniti ih i jesti.
Ne, žao mi ih je.
Ovo je uzbudljivo.
Ovo je zgrada za studente diplomskih studija.
Zajednička soba za studente završne godine.
-Ne znam smijemo li igrati. -Igrat ćemo.
Tko želi? Znate igrati stolni nogomet? Itko?
-Da. -Dobro, idemo.
Svi su spremni?
Igramo u sto funta.
Roštiljanje nije dopušteno.
Loša sam u ovome.
-Nemoj! Uhvati je! -Pao je gol.
Što ti je? Nisi to vidjela?
Dobra obrana.
-Puka sreća. -Prekrasno.
-O, ne! -Hajde.
To!
Čestitam.
-Razbio sam ih. -Bilo je fora.
Što namjeravaš nakon Oxforda?
Želim završiti studij i nastaviti se zalagati za obrazovanje djevojčica.
Tomu sam posvetila život.
Hoću da što više djevojčica dobije kvalitetnu naobrazbu,
da se osnaže i postanu liderice današnjice i sutrašnjice.
Dopusti da… Uzgred, kako ti je otac?
Vrlo dobro, ovdje je sa mnom.
I odlično je.
Vidio sam ga u različitim okolnostima tvog života.
Činio se vrlo optimističan,
silno energičan i sretan.
Je li to ispravan dojam o tvom tati?
Vrlo ispravan. Bio je optimističan
čak i za najgorih dana našeg života u dolini Swat.
I u vrijeme terorizma, pa čak i sada, zadržao je optimizam.
Želi da… Sanjar je i sanja o tome
da sve bude bolje i nastavlja se boriti za to.
Baš se ponosim njime. Možda ste čuli ili pročitali u knjizi
da se protivio
svakoj diskriminaciji prema ženama.
Od samog početka kad je njegov rođak donio naše obiteljsko stablo,
bilo je prepuno muških imena, nije bilo spomena nijedne žene.
Moj je otac napisao moje ime, prvo žensko ime na obiteljskom stablu.
Dovodio je u pitanje sve stereotipe
i zapravo je poduzimao nešto.
Kod njega mi se sviđa što je proaktivan.
Jedno mi se pitanje motalo po glavi
dok sam te proučavao, gledao i informirao se o tebi.
Imam 14-godišnjeg sina.
Da sam tvoj otac
i da si moja kći,
rekao bih: „Znate što?
Borit ću se protiv ove nepravde
jer imam dva sina, kćer i suprugu.
Ovime se treba pozabaviti, borit ću se protiv ovoga,
ali obitelj ću otpraviti odavde.“
Je li to ikada bila opcija?
Nigdje drugdje nismo imali dom.
Dolina Swat bila nam je dom. Nismo znali kamo bismo otišli.
A ona priča s paštunskom gostoljubivošću?
To je kada…
Bili smo u dolini Swat i kad smo postali izbjeglice,
tada se pokazala paštunska gostoljubivost
jer nigdje drugdje nismo imali dom.
U našem selu Shangli imali smo rodbinu, no ondje se nismo mogli baviti aktivizmom.
Pa smo otišli u druge gradove, gdje su nas udomili očevi prijatelji,
ali i drugi. Mislim da je više od dva milijuna ljudi
bilo raseljeno zbog toga
i većinu su udomili drugi ljudi.
Je li sve u redu sa mnom?
Drukčiji sam.
Pa…
Mislim da svi znamo odgovor na to.
No jesam li previše sebičan?
Pomislio bih…
Prema onom što znam o tvom životu,
o tvom rodnom gradu, školi i prijetnji, da je bolje da bježiš odande.
Samo bi mi to bilo na pameti, bježi odande.
Tvoj je otac jamačno…
Pekla bi me savjest.
Pekla bi me savjest da…
-Da odeš. -Da.
Želim reći da je tvoj otac mnogo hrabriji
i posjeduje veću snagu uvjerenja od mene.
-Da. -Hrabar je.
Da on ne diže glas, ni ja ne bih digla glas.
Trebaš imati uzor.
Na nekog sam se mogla ugledati i slijedila sam ga.
DANAŠNJI TOPLI OBROK RIBA I KRUMPIRIĆI
-Pozdrav. -Pozdrav.
-Samo za vas. -Prekrasno.
-Hvala. -Hvala.
-Još sol i ocat. -OK. Nemamo novca.
Pa…
-Častim vas. -Hvala vam najljepša.
MALALIN OTAC / UČITELJ / AKTIVIST
Pitanje je hoćemo li opet vidjeti premijerku na čelu muslimanske zemlje.
A vaša je kći prva koja pada na pamet.
Iskreno, samo želimo da Malala bude dio našeg života.
Njezine snove prepuštamo njoj.
Podržat ću je kao otac
ako želi dovesti do promjena na bilo koji način.
Moja supruga i ja se bojimo
jer smo prošli vrlo tešku situaciju.
Njezina je sigurnost na prvom mjestu.
To je izuzetno važno i…
Mislim da samim svojim postojanjem dovodi do velikih promjena u svijetu.
Jeste li krivili sebe?
Zacijelo ste se osjećali krivim.
Svaki bi se roditelj zapitao
je li svojim ponašanjem svoje dijete doveo u opasnost.
Mislim da je to najgori strah za svakog roditelja.
Imam 14-godišnjeg sina
i non-stop se brinem o tome.
Ugrožava li moje ponašanje
dobrobit moga sina?
Dakako, pitao sam se
jesam li je mogao i trebao zaustaviti.
Ali iskreno, nisam mogao.
Jer sam je mnogo puta upozorio
da ne govori „taliban“, da ne rabi riječ „taliban“,
no nije me poslušala.
Na pozornici bi govorila „taliban“.
Jednom mi je rekla da ih se svi boje.
I da ih prvo trebamo imenovati.
Dakle, bila je nezaustavljiva.
No moram vam reći da sam pitao ženu i rekla je:
„Krivimo zlikovce koji su ovo učinili.“
Tako je. Niste učinili ništa pogrešno.
U takvim okolnostima najgore je
ne reći ništa.
-Potpuno se slažem. -Da.
Ne smijete osjećati krivnju zbog lošeg ponašanja drugih.
-Upravo tako. -U redu, kušajmo ovo.
Ti vraga, prefino je.
-Kušali ste? -Da, kušat ću.
Čovječe.
Reci mi o svojim putovanjima.
-Bila si u Siriji? -Jesam.
U Jordanu i Libanonu posjetila sam izbjeglice.
Sirijske izbjeglice, tako je.
Što se ondje može učiniti?
Nažalost, većina izbjeglica ondje je već četiri do pet godina
i mislim da više od polovine te djece
nema pristup kvalitetnom obrazovanju.
Obrazovanje izbjeglica često se ne shvaća ozbiljno.
Misli se da neće ondje ostati zauvijek pa ne žele ulagati u njihovo obrazovanje.
Ali obrazovanje je ključno.
Ako ta djeca žele budućnost, ako kane obnoviti svoju zemlju,
moraju se obrazovati, a to se posebno odnosi na žene.
Doprinijet će gospodarstvu, veće su šanse da će im djeca biti zdrava
i da će im obitelji biti zdrave i prosperitetnije.
Stoga je ulaganje u obrazovanje izuzetno važno.
Mislim da im tako najbolje možemo pomoći.
A u Africi si izgradila školu?
Bila sam u Nigeriji i Keniji,
odradili smo neke projekte.
U Libanonu sam izgradila školu za sirijske izbjeglice.
Radimo i na školi u Pakistanu.
Ali glavni mi je cilj osnažiti lokalne lidere.
Vjerujem u moć zagovaranja
i moć dizanja glasa, što smo ja i moj otac radili.
Trenutačno to radimo i u Aziji, Africi, Latinskoj Americi.
Širimo svoje djelovanje
i već vidim da to ima učinka.
Isto tako, vjerujem u osnaživanje lokalnih djevojčica.
Kad osnažiš njih, mogu dovesti do promjena.
Bila sam djevojčica koja je digla glas
i mogla sam promijeniti svijet. I vjerujem da postoje i druge djevojčice
koje uz našu potporu mogu dići glas i promijeniti svijet.
Što misliš o predsjedniku Trumpu?
Ja živim u UK-u, što vi mislite o njemu?
Ja…
Podosta toga imam reći o ovoj temi.
Želiš da budem iskren, zar ne?
Da.
Smatram…
Ti bokca.
Osobno osjećam,
ne politički, nego osobno,
da nije sposoban predstavljati mene.
Mislim da nije sposoban predstavljati ikoga u ovoj dvorani.
Ja…
Kad ondje čuješ određene stvari…
Muslimanima želi zabraniti ulazak, ja sam muslimanka.
Naprosto se čini
da za predsjednika imamo lika iz crtića. Što se to zbiva?
Da, neke su me stvari doista razočarale,
seksualno uznemiravanje, zabrana ulaska muslimanima i rasizam.
Sve to gledaš i imaš osjećaj da bi Amerika,
poznata po ljudskim pravima i kao zemlja slobode,
trebala biti predvodnica u pogledu ljudskih prava.
-Tako je. -Ima tako snažnu demokraciju.
-To slavimo. -Pa…
Na početku sam te pitao je li New York najbolji grad na svijetu.
No je li SAD najbolja zemlja na svijetu?
A ako želiš biti najbolja zemlja na svijetu,
moraš biti predvodnik na svim ovim područjima
koja su sada okaljana.
A ako to činiš, ideš u rikverc.
Uzgred, imaš li vozačku?
Idem u autoškolu,
ali još nisam polagala vozački ispit.
Tko ti daje satove vožnje?
Instruktor vožnje.
Imaš instruktora vožnje?
Što radite? Kamo idete?
Samo se vozimo cestom.
Da.
Samo se vozite cestom.
Mislim da sam odradila 10 ili 12 sati.
Bila sam strašno loša. Recimo…
-U Engleskoj ili? -Da, u Engleskoj.
Onda slobodno zaboravi sve što učiš.
Oni su ludi.
-Zašto? -Sjediš na pogrešnoj strani auta.
Ne.
I voziš…
Nemam ništa protiv.
Neka čovjek u autu sjedi gdje god želi. To mi je u redu.
No i voze pogrešnom stranom ceste.
Meni je u SAD-u teško. Mislim da vi vozite pogrešnom stranom.
Znam, to ti i govorim. Ali sasvim je pogrešno.
I…
Jednog ćeš me dana nazvati i riješit ćemo to.
Učinimo nešto… Želiš učiniti nešto glupo?
Kako glupo?
Imamo malu rubriku.
-Dobro. -Dobro?
Moraš odabrati jedno ili drugo.
-Dobro. -Dobro?
Radila si ovakvo što?
Nisam.
Dan ili noć?
Dan.
Zašto?
Dan je pozitivan, radiš mnogo toga.
Srećeš se s ljudima, prijateljima,
vidiš ljepotu svijeta. Stoga mi je dan draži.
-Da. -Ja sam suprotnost.
-Zašto? -Volim spavati.
Ali i danju možeš spavati.
Ne, ne.
Spavaš li danju, nešto je strašno pošlo po zlu.
Vruće ili hladno?
Vruće.
Živim u Engleskoj pa mrzim hladnoću.
Hladno je i vlažno, to je problem.
-Hladnoća sama po sebi nije tako strašna. -Da.
-No s vlagom… -Kiša.
-Da, kiša. -Stalno kiši i oblačno je. Zato, vruće.
Pizza ili tacosi?
Nisam ljubiteljica takve hrane.
-Stvarno? -Da.
E, pa sad…
Shvaćam zašto ti tacosi nisu privlačni.
Ali pizza? Jela si pizzu?
Nekoliko puta.
Kad izađem s prijateljima, nemam izbora
jer svi naruče pizzu.
Idu u piceriju pa nemam izbora.
Moraš naručiti pizzu ako si u piceriji.
-Shvaćam. -Da.
Rijeke ili jezera?
-Rijeke. -Rijeke. Slažem se.
-Da. -Daj ruku.
Yankeesi ili Metsi?
Što su Yankeesi?
Lokalne bejzbolske momčadi.
Znam da voliš kriket.
Bejzbol je ono što bi kriket trebao biti.
Dobro.
Ima li Oxford kriketsku momčad?
-Ima. -Ideš li na utakmice?
U kriketskom sam klubu.
U kriketskom si klubu?
Da. Nekoć smo igrali na krovu, na ulici.
Bez pravila, vikali smo jedni na druge, izmišljali nova pravila.
S braćom igram cijeli život.
Jay-Z ili Kanye?
Rekoh, Jay-Z ili Kanye?
Ne slušam njihovu glazbu.
Kakvu glazbu voliš?
Sve novije pjesme,
ali ne pratim tko su izvođači.
Ali reći ću Jay-Z.
Da.
To je sve što imam.
Dobro.
Želiš li ti nešto reći?
Hvala što ste mi omogućili da gostujem u emisiji i govorim.
I što ste mi dali priliku da naglasim važnost obrazovanja.
Svi se trudimo stvoriti bolji svijet,
a jedan od najboljih načina da to postignemo
ulaganje je u djevojčice i njihovo obrazovanje.
To će pomoći djevojčicama, ali i svima nama.
Gospodarstvo će brže rasti,
lakše ćemo smanjiti siromaštvo,
uhvatiti se ukoštac s dječjim brakovima i…
Doista želim da se ljudi angažiraju oko ovoga,
podupru obrazovanje djevojčica i osnaže svoje sestre diljem svijeta.
Sada ću nešto reći,
nadam se da ću to moći artikulirati.
Znam troje ljudi poput tebe.
Čovjek bi pomislio da znam samo jednu osobu
jer je tvoja situacija jedinstvena.
No znam još dvoje ljudi.
Radi se o istoj dinamici
i istom razlogu zbog kojeg znam
da ovakvo što ima svrhu.
Mojoj prijateljici,
bilo je to davno, kad je bila otprilike tvojih godina,
dijagnosticiran je multipli mijelom.
Liječnik joj je rekao:
„Dobra je vijest što znamo da se radi o multiplu mijelomu.
Loša je vijest što ništa ne možemo učiniti.“
Ona i njezina sestra rekle su: „Ne može to tako.“
Odlučile su potražiti lijek, metodu liječenja.
Sada ima dva odrasla sina
i pomaže ljudima diljem svijeta s ovom dijagnozom
koja je bila smrtna presuda.
Jednom drugom prijatelju
kad je bio klinac, stariji od tebe, dijagnosticirana je Parkinsonova bolest.
I ponio se na isti način.
Svu je energiju uložio u pronalazak lijekova i metoda liječenja
za Parkinsonovu bolest.
Ti si pretrpjela strašnu traumu
kad si bila dijete, dijete u pravom smislu te riječi.
U sva tri ova slučaja…
posijano je sjeme zla.
A iz toga je sjemena izraslo nešto divno.
Nevjerojatna stvar.
Završio sam s pričom.
-Ja vas nešto mogu pitati. -Može.
OK. Brada ili bez brade?
-Malala, dame i gospodo. -Hvala vam.
Dobro si?
-Da. -Sve u redu?
Hvala. Hvala vam najljepša.
-Pazi na stepenicu. -Hvala lijepa.
OXFORDOV DUĆAN
Trebam… Sinu nešto želim kupiti.
Zapravo nešto želite kupiti?
Da. Voli majice s kapuljačom.
Ovo ću kupiti sebi.
-Najbolja. -Da.
Čovječe. Želiš li ti jednu?
Ne treba mi.
Znam da ti ne treba, nikom ne treba.
-Samo… -Da, naravno.
-OK, uzet ću dvije. -Hvala.
-Ma ništa.
Znaš što bih stvarno volio?
Počasni doktorat.
-Dobro. -Sigurno znaš nekog tko to može srediti.
Neku značku na kojoj piše „Oxford“.
Ovo je prekrasno.
Uzmite onu LMH-a.
Dobro, onda ću uzeti tu.
-Želite je nositi? -Stavi mi je ti.
Proglašavam vas alumnusom.
-Hvala. -Čestitam.
-Hvala. -Nema na čemu.
-Tu? -Bilo gdje.
Ti vraga!
-Nisam vas ni taknula. -Znam. Prijatelje možeš tako zezati.
Jako smiješno.
Prijevod titlova: Igor Opić