AZ EPIZÓDOT A COVID19 JÁRVÁNY ELŐTT FORGATTÁK.
„AZ IDEGESÍTŐ SZEMÉLYISÉGEM IDŐTLEN.” Dave
Már nagyon rég nem voltam ilyen boltban.
Imádom a CVS-t.
Ide jártam, mert volt egy tévéműsorom,
és ilyenkor úgy érzem…
Egy pillanat! Várjunk!
- Nézd! Mintha a tévében lennénk. - Ja.
Sziasztok! Mindjárt jövünk.
A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
Hölgyeim és uraim, David Letterman.
Hogy vagytok?
Köszönöm szépen! Köszönöm! Kérlek!
Örülök, hogy itt vagytok. Volt már itt valaki?
Mi másodjára vagyunk az Alexben. Járt már itt?
Remek, megjöttek a késők! Az ég szerelmére!
A jegyen nincs időpont? Üljetek le!
Jó, ne nézzük már őket!
Azért jó részt venni ebben a sorozatban,
mert olyanokat tanulok, amiket ezidáig nem tudtam,
és ma este sok tanulnivaló vár ránk.
Nagyon izgatott vagyok, és egy kicsit nyugtalan is.
Hölgyeim és uraim, fogadják szeretettel: Kimberly Noel Kardashian West!
Szia!
Sziasztok!
- Köszönöm a meghívást. - Köszönjük, hogy eljöttél.
- Hogy vagy? - Jól.
Ezt te csináltad?
- A fonatot? - Igen.
Nem.
Nem értek a fodrászkodáshoz.
De valaki megcsinálta.
Valaki levágta a haját, és odaadta – a hosszú fonatot.
Aztán jött a kétoldalú ragasztó?
Nem, van rajta egy ilyen kampó,
amit körbe kell ragasztózni.
- Ne! - De, és nem…
Az igazi hajam bele van fonva.
Azta!
Nem semmi, de nem tudok nem többet kérdezni.
Először is, legális?
Legális, igen.
Megkérdezhetem, mennyit kóstál?
Hát, azt hiszem, cserébe csináltam egy Instagram-posztot.
Hűha!
Egy Instagram-poszt egy életnyi hajért.
Akkor ez mennyi lehet?
Negyedmillió dollár?
Csak viccelek. Nem szeretek pénzről beszélni.
Szerintem tényleg nem mindig helyénvaló.
Nekem mit kéne tenni ennyi hajért?
- Neked is van elég. - Tényleg, folyton elfelejtem!
- Majd átfordítom. - Nincs hiány.
- Saját növesztés. - Bár ilyen egyszerű lenne.
Sok-sok évvel ezelőtt, és szerintem ezzel nem voltam egyedül,
viccelődtem a műsorodról.
Igazából nem ismertem,
csak ezért fizettek, hogy viccelődjek erről-arról.
- Ahogy mindenki. - Aha.
De most, itt vagyunk, és már nem nevetünk.
- Mert a siker… - Igen.
A másik dolog, híresnek lenni, amiért híres vagy,
ez nekem soha nem állt össze,
mivel ez egy tévéműsor,
és a műsor egyik sztárjaként…
Ha nem lettél volna egyfajta sztáralkat, a műsor nem működött volna.
Most nem lennél itt a műsorban. Valaki más ülne itt.
Szóval a hírnév fogalmát én mindig is üresnek tartottam.
- Sosem tudtam elfogadni. - Igen.
Igazából én sem. Mindig azt gondoltam…
A színészkedés nagyon nehéz, nekem nem is megy,
De ez egy karakter.
Ha nem tetszik a film és a karakter,
semmi gond.
De az embereknek önmagunkért kell kedvelniük minket.
Nekem ez volt a nehezebb: „Hogy osztod meg az életed?”
- Önmagadként kell sikerrel járnod. - Igen.
Az elején megfogadtuk,
hogy mindent megmutatunk,
és önmagunk leszünk.
Ami viszont a mi helyzetünkben más,
hogy egy családban általában csak egyvalaki merül fel,
én viszont egyszerre láttam bele minden családtagom minden dolgába.
Ha az E! csatorna világ körüli útra küldött volna minket
együtt mindannyiunkat…
Én 20 évig dolgoztam a CBS-nél, soha nem küldtek sehova.
Kétszer olyan idős vagyok. Gondolom, ezt nem kell mondanom.
De azok a dolgok, amiken eddig átestél…
lehet, hét, nyolc, kilenc, tíz ilyen,
amiből egy is elég lenne egy teljes élethez.
Az apád ügyvéd volt, de nem praktizált.
A zeneiparban dolgozott.
A barátja, O. J. Simpson miatt állt vissza újra ügyvédnek,
hogy elvállalja azt az ügyet, és…
Egy pillanatra a szavadba vágnék. O. J. volt a keresztapád.
- Nagyon közeli barát: O. J. bácsi. - Jó, nem keresztapa, hanem O. J. bácsi.
Apád legjobb barátja.
- Igen, szóval… - Édesanyád Nicole legjobb barátja volt.
Igen. Egy héttel a történtek előtt
együtt voltunk Mexikóban egy családi kiránduláson Simpsonékkal,
és nem tudtuk elhinni, ami történt.
De aztán mikor…
apa beállt az egyik oldalra, anya pedig pont az ellenkezőre…
Emlékszem, vacsorához készülődve egyszer valaki hívott,
felvettem, és a börtönből kerestek.
O. J. volt az. Anyát kereste, szóval odaadtam neki,
és emlékszem, ahogy belementek.
Anya soha nem félt hangot adni az érzéseinek.
- Mit gondolt vagy érzett? - Hát…
úgy hitte, hogy…
a barátját ő ölte meg,
ami egy nagy sokk volt anyának.
Aztán elmentünk apához, ahol teljesen más volt a helyzet.
Ott volt Johnnie Cochran, Bob Shapiro, apa, az egész csapat.
És nem tudtok, mit higgyünk, vagy ki mellé álljunk gyerekként.
Se apa, se anya érzéseit nem akartuk megbántani.
Apa egyszer magával vitt a bíróságra, de anya tudta nélkül hozott el a suliból.
Emlékszem, anya ott ült Nicole szüleivel, Kourtney és én pedig O. J. mögött.
Átnéztünk anyára, aki gyilkos pillantással nézett vissza:
„Miért nem vagytok iskolában? Mit kerestek itt?”
Mi meg: „Előre nézz, ne nézz anyára!”
Szerintem amíg a tárgyalás tartott, az az egész családot megtépázta.
És ekkor 13 éves voltál?
Igen, 13 – 14.
Tisztán emlékszem, nem mentem iskolába, hogy lássam az ítéletet.
Aztán apa felhívott, és azt mondta,
„Uramisten! Találkozzunk O. J. bácsinál! Mindenki oda megy.”
És Kourtney-val odamentünk.
És… na jó, most mondtam, hogy 14 voltam, de apa már engedte, hogy vezessek.
És megálltam a kapunál hazafelé menet,
és kint mindenhol kamerák voltak.
Ez este a Hard Copy című tévéműsorban
már így jött le: „Robert Kardashian szeretője leparkol a háza előtt.”
Én meg: „Uramisten!”
Nem tudtam elhinni, hogy ilyet kitalálnak.
Ez volt az első igazi leckém a médiából.
Az embernek szinte magától felelevenedik
a kihunyt életek és az emberek családjainak tragédiája.
Te hogy látod, bűnös vagy ártatlan?
Soha nem mondtam senkinek, mit érzek ezzel kapcsolatban
a gyerekei iránti tiszteletből,
és ha mondanék valamit, ami nyilvánosan megsértené más érzéseit,
kivéve ha kikezdenek,
és meg kell védenem magam, vagy a családomat… szóval óvatos vagyok.
- Hány éves voltál édesapád halálakor? - Huszonkettő.
- Huszonkettő. Ez nyilván megrázó volt. - Persze!
- Mindent átírt. - Igen. Az irodájában dolgoztam neki,
nagyon sokat tanultam tőle.
Az apád ügyvéd, te pedig most jogot tanulsz.
Túl egyszerű a kettőt összekötni?
Szimplán érdekes.
Az apai szál a történetben nyilvánvaló,
de gyerekként
nagyon szerencsés helyzetben nőttünk fel Beverly Hillsben.
Mesés életünk volt,
és korábban
elég érzéketlen voltam mások problémáira.
Aztán megláttam Alice Johnson tweetjét,
és a puszta tény,
hogy valaki az első, enyhe kábítószeres bűncselekményéért
akkora büntetést kap, mint Charles Manson,
- nem fért bele a fejembe. - Nem erőszakos bűncselekmény volt.
És életfogytiglant kapott.
És nagyon fontos volt nekem…
hogy erre rávilágítsak.
EZ OLYAN IGAZSÁGTALAN…
Kim Kardashian West szerdán a Fehér Házba érkezett.
Parázs találkozó a Fehér Házban,
amit két éve a legtöbb amerikai talán el sem tudott volna képzelni.
Trump elnök felgyorsította egy kábítószer miatt életfogytiglanra ítélt,
alabamai dédnagymama szabadlábra helyezését,
miután személyesen találkozott Kim Kardashiannel.
Ezután hirtelen elkezdtek többen keresni
az ország minden államának összes börtönéből?
Nagyjából, igen.
Szóval itt most egy ítélethozatali reformról van szó?
Nem akarom, hogy mindenhova ügyvéddel kelljen mennem,
csak mert nem ismerem kívülről a törvényt.
Magam akarom megoldani.
Jogi iskolába jársz? Nem, ugye?
A Reading the Law egyfajta gyakornoki program Kaliforniában,
illetve három másik államban.
Abraham Lincoln is így tanult, mint ismeretes.
Szóval hiteles!
Szerintem egyesek azt hiszik,
hogy csak otthon ülsz, érted…
de heti 20 órát kell egy irodában lenned,
ahol ügyvédek vezetnek végig a gyakornoki programon,
tanítanak a törvényekről, a károkozástól
a polgári eljárásokon át a… szóval mindenről tanulunk.
Majd az első év után le kell tenni az ügyvédi kamara egynapos vizsgáját,
ami az egyeteminek egy rövidített változata.
Akkor nagyjából négy, öt évre előre be vagy táblázva.
Igen.
NŐI HIGIÉNIA, ALSÓNEMŰK
Ha sikerül a vizsga, akkor bíróság elé vihetsz
bizonyos ügyeket.
- Bizonyosakat, igen. - Aha. Szóval, ha tudod, mik…
Minden rendben!
Köszönöm! Semmi gond.
Szeretek ide jönni…
és elmondani az egészségügyi nyűgeimet.
Például ha van valaki a gyógyszertárban, azt mondom,
„Csúnya, vörös, gennyes keléseim vannak,
tud rá adni valami krémet?”
És innentől kábé egyedül vagyok az üzletben.
A legtökéletesebb tollat keresem.
Tudom, hülyén hangzik,
de néhány jobban ereszt. Kinyitom mindet.
- Nehéz… - Nyissad, lássuk!
Nem az enyémek.
Milyen hosszú lesz a vizsga?
- Egy napos. Nem rövid. - Álmodtam ilyet,
hogy Kim Kardashiannel egy drogéria padlóján ülünk.
Ez egy visszatérő álmom.
Jó sok óráig el fog húzódni.
- A vizsga? - Igen, ez egy tízórás vizsga.
Ezért kell hozzá a tökéletes toll.
- Segítsek nyitogatni? - Igen, kérlek.
Leírom a neved.
Jó! Ez kedves tőled!
Próbáld ki ezt! Bár lehet, ugyanolyan.
Nem, más. Már most látom.
- Látod, hogy folyik? - Ó, elmaszatolódik.
Na várj, az ilyenek a kedvenceim!
- Mi a különbség? - Na és elem?
- Elem nem kell? - Nem hinném.
Elem mindig kell.
A zseléseket nem szeretem.
Figyelj! Vigyáztam, köszi!
A másik kicsit vastagabb,
azt hiszem, a vastagabbat választom.
Igazi tollvásár.
Mérjük meg a vérnyomásunkat! Akarod?
- De szerinted tiszta? - Nem!
- Biztos, hogy nem az. - Na ja!
- Mi történik? - Ír valamit?
Elrontottad a gépet.
Kérhetnénk segítséget a vérnyomásmérővel?
- Itt is van! - Na, ez jó?
Igen. Bár a pulzusod kicsit magas.
- Biztos miattam. - Tényleg?
- És a tévészereplés miatt is izgulsz. - Nagyon.
Találtunk bármi hasznosat?
- Veszek egy Old Spice-t. - Hajrá!
Ezt nézd!
Hatszázhuszonöt fültisztító öt dolcsiért! Hülyéskedsz?
Kedves CVS-vendégek,
ma ingyen van a fültisztító pálcika!
Látogassák meg óriási fültisztítórészlegünket!
De a CVS-ben a legjobb, az a cukorka.
Egyet értek.
- Jó ég! - A gyerekek imádják a fürdőbombát.
Egy igazi örömvásárlás!
Pont ezért vagyunk itt, mert amerikaiak vagyunk.
Veszünk bármit is, amire szükséged lesz?
Igen, kell egy utazó óra.
- Mikor lesz a vizsga? - Június végén.
Hat hetet ráfordítok, hogy rendesen oda tudjak figyelni.
Nem lehet nagyobb ötször öt cm-nél.
Tökéletes. Jó.
Hány ilyen vizsgád volt eddig?
Volt sok próbavizsgám, de ilyen még egy sem.
- Ez az első igazi, hivatalos nekifutás? - Ez lesz az első…
- Igen. - Hajrá!
- Köszi! - Nagy rakással!
Hol látod magad és a családod tíz év múlva?
Hogy képzeled el? Mit fogsz csinálni?
A következő néhány kormány alatt remélhetőleg
a Fehér Háznak fogok segíteni kegyelmi ügyekben.
De hogy érzed, amit sikerül elérni
a jelenlegi kormánnyal az ítélethozatal megreformálásáért,
az segít valamilyen módon visszaterelni a demokráciát
egy életképesebb mederbe?
Nem értem, mit akarsz mondani.
Köszönjük! Köszönjük szépen!
- Én sem igazán. - Még folyik a képzés.
Átfogalmazom.
Hálás vagyok azért, amit csinálsz,
de ettől még a jelenlegi kormány nem fog jobban tetszeni.
Ezt megértem.
De hadd kérdezzem meg! Kire szavazol?
Én tudom, kire szavazok.
Hidd el, mindenki azzal keresett,
hogy „Be ne menj a Fehér Házba, különben lőttek a hírnevednek!”
De azt mondtam, „Be kell mennem, hogy ezeknek az embereknek esélye legyen.”
- Szóval az életük vagy a hírnevem? - Jó.
Ez így szerintem…
De a munka, amit elvégeztél, az lenyűgöző.
Egy pozitív erő,
ami enyhít azon, ami szerintem az elnöktől egy elfogadhatatlan magatartás.
Ez nagyon fontos nekem,
és nagyon hálás vagyok ennek a kormánynak a börtönreformért végzett munkáért.
Így megadom a kijáró tiszteletet,
és arra koncentrálok, amiről tudom, hogy meg tudom csinálni,
és ez minden, amit tehetek.
Miért nem érzem így?
Talán nem vagyok olyan jó ember, mint te?
- Szerintem… - Inkább hallgatok.
Kedves tőled, hogy időt szakítottál ránk, tudom, hogy elfoglalt, befolyásos nő vagy,
és van négy gyereked, akik még nincsenek…
- Hat. - hat évesek.
Ez milyen, az ég szerelmére? Hogy vannak a gyerekek?
Ez a legvarázslatosabb, legvadabb és legszórakoztatóbb,
és a legjobb, leghektikusabb érzés.
Pont olyan, mint amire gyerekkoromból emlékszem.
Az én szerény tapasztalatom a témában,
amiben mindketten osztozunk a világ összes szülőjével,
az az aggodalmak és félelmek elképzelhetetlen együttállása,
amit az ember a gyerekei iránt érez.
- Igen. - Soha nem ér véget.
De olyan jó móka, hogy hajlandó vagy minden mást félretenni.
Pontosan! Szerintem anyaként az embernek minden végigfut az agyán.
Különösen manapság: „Minden oké a suliban, jól kijönnek egymással?”
A lányunk nemrég ment táncolni az iskolába
egy táncversenyre, és érted:
„Hogy fog érezni, ha nyer? És ha veszít?”
Ez nagyon sokat kivesz az emberből.
És hogy ment a táncverseny?
Ő és Kanye nyertek az elmúlt két évben.
- Szóval… - Na, várjunk csak!
- Ez egy apa-lánya táncverseny? - Igen.
Igen.
Sokat gyakoroltak, kitalálták a táncot és a mozdulatokat.
Ez azért kicsit csökkenti az aggodalmat,
- nem igaz? - De!
Mi lenne, ha bemutatnád a családodat?
- Vegyünk végig mindenkit! - Az unokákat is?
Mindenkit.
- A legfiatalabbtól? - Ahogy akarod.
- Én honnan tudjam? - Oké.
Ott van Psalm, ő nyolc hónapos,
Chicago kettő, Saint négy,
North hat, én 39, Kanye.
Aztán Kourtney…
Máris lemaradtak.
Scott, a gyerekeik, Mason, Penelope és Reign.
Aztán Khloé és a lánya, True.
Aztán Rob és a lánya, Dream.
Aztán Kendall, neki nincs gyereke.
Aztán Kylie és a lánya, Stormi,
plusz az anyám, Kris és a nagymamám, MJ.
Brody lemaradt.
Aztán Caitlyn gyerekei: Burt, Brandon, Brody és Casey.
Említetted Caitlyn Jennert,
akit én még Bruce Jennerként,
a '76-os olimpiai tízpróba aranyérmeseként,
és a mostohaapádként ismertem,
és aki most már Caitlyn Jenner.
Ezt hogy élted meg?
Bruce egy nagyszerű mostohaapa volt.
Elképesztő volt.
Mikor 26 éves voltam, anya elutazott a városból,
ezért náluk laktam,
és…
egyszer besétáltam a garázsba,
ahol megláttam Bruce-t nőnek öltözve
parókában, kisminkelve, női ruhában és magassarkúban.
Ekkor láttad így először?
Igen.
Elsétáltam mellette…
a szobámban villámgyorsan bepakoltam,
és felhívtam Kourtney-t, hogy „Muszáj átmennem.”
Mire ő: „Rajtakaptad Bruce-t, ahogy félrelép?”
Mire én: „Bárcsak! Mindjárt ott vagyok.”
Átmentem,
és a számítógépen elkezdtük keresni, hogy ez mit jelent?
És az egyetlen, amit a neten találtunk,
az egy Oprah-epizód volt…
egy transznemű nőről.
De továbbra sem értettük, mit is jelent ez.
Aztán Bruce felhívott, és azt mondta,
„Amikor neked jó, szeretnék leülni veled beszélgetni,
de addig ne szólj erről senkinek!
Anyádnak fogalma sincs, és meg fog ölni.”
Kicsit összezavart,
mert mind támogatni szerettük volna,
ugyanakkor anyát is támogatni akartuk,
akinek huszonkét év házasság után ez komoly hír.
Összetört a szíve.
Közös gyerekeik is voltak.
Nem volt könnyű feldolgozni,
mikor az egész világgal együtt tudtad meg.
De emlékszem, mikor 30 lettem,
Caitlyn azt mondta,
„Már gyerekként, négyévesen is így éreztem.”
És csak akkor jutott el odáig, hogy jobban elfogadja önmagát.
Mondok mást: nem tudom, mennyi volt,
de hogy egészen addig kényelmetlenül érezte magát,
ilyet senkinek sem kívánnál.
Viszont korlátokat tört át,
és ajtót nyitott mások előtt, akik ezt nem értették.
A bátorság és a lelkierő… És beleláttam abba is,
mivel segítettem a fiam iskolájában,
hogy az oktatás erről ma már
fényévekkel megelőzi azt, amilyen volt, amikor te voltál iskolás,
és persze, mikor én voltam ilyen idős, még nem voltak iskolák, de…
Szóval ez ígéretes.
És az elismerésére szóljon, hogy segít ebben az oktatási folyamatban.
De az eredeti témámhoz visszatérve,
még gyerek voltál, mikor A Kardashian sztori elkezdődött,
és megjelent egy videó.
Nem tudom, bűncselekmény volt-e, de biztosan kárt tett.
Igen.
Ez biztosan nagyon fájdalmas volt.
És megalázó.
- Nekem úgy tűnt… - A 20-as éveim elején voltam.
Azt hiszem, mind hozunk ostoba döntéseket ilyen fiatalon.
Ami engem illet, nem csináltál semmi rosszat.
Ez egy támadás volt ellened, de túlélted, szóval…
Igen, az, hogy mellettem volt a családom, és még a nagymamám is…
Olyan mérges voltam, mikor ez történt, de a mamám mellettem volt.
És beszélhettem vele erről, és anyával is.
Mindenki nagyon segítőkész volt.
És ez nagyon sokat jelentett nekem.
Már az első naptól fogva,
amikor az első
nagy nyilvános botrány kirobbant.
Így tudtunk mindig túljutni a dolgokon. Egymást segítve.
A családom mellettem áll, és ez a lényeg.
Nekem ilyen idősen
a kínos dolgok listája, amiket tettem,
ezerszer hosszabb volt, mint amin neked valaha át kellett esned.
Egyszerűen idióta voltam.
És folyton részeg.
Ezért folyton hülye részeg dolgokat műveltem.
És ha tudtam volna, vagy legalább sejtem,
hogy az emberek körülöttem nem megbízhatóak,
- ahogy az veled is történt… - Igen.
az lesújtó lett volna.
De gondolj bele abba, hogy ma, mikor mindenkinek van telefonja,
mindenkinek van kamerája,
szó szerint még a fejedet sem tömheted kajával anélkül,
hogy mások erről idióta, kínos képeket készítenének.
Én még sosem láttam magam meztelenül.
Sziasztok!
Ma kontúrozni és kiemelni fogok.
Rakj össze pár ruhát, hogy jobban lásd!
Szeretem a barnát. Szívesen hordom.
Ma bemutatom nektek a hűtőmet.
Szia, Choo-Choo!
- Tetszik a wyomingi ruhátok? - Igen.
A közösségi médiában nagy sikert arattál.
Az Instagram-számok ijesztőek.
Szó szerint!
Ez neked egy teljes munkaidős állás, nem?
- De! - Milyen sűrűn posztolsz az Instagramon?
Legalább naponta egyszer.
Még csak akkor kezdtünk el áttérni
a hagyományos médiáról
és az ottani működésről a közösségi médiára.
De nagyon jól jött a tapasztalat abból az időből,
mikor Lenóhoz és Lettermanhez kellett menni.
- Emlékszem… - „Kellett”!
Nem kellett, megtiszteltetés volt.
De ha be akarsz mutatni egy terméket,
- interjúznod kell… - Tudom,
engem viszont az nyűgöz le ebben, hogy ez az én világom,
viszont az én számaim
a te Instagram-számaihoz képest
elenyészőek.
Nagyon remélem, hogy ezt nem veszed sértésnek,
de mikor mondtam Kendallnek és Kylie-nak,
hogy „megyek Lettermanhez”, azt kérdezték, „Kihez? Hova?”
Szóval…
Ők szó szerint csak közösségi médiás dolgokat csinálnak.
Mire én: „Mi?” Ez engem lenyűgözött.
Egy hónapja majdnem megfulladtam.
Van ez az Instagram dolog.
Igen.
Hány követőd van Instagramon?
- 162 millió. - 162 millió.
Ha felteszed Instagramra ezt a körömvágót: bumm!
- Felpörögne? Mindenhova eljutna? - Lehet.
Nemrég csináltam egy Instagram-fiókot.
- Tényleg? - Igen.
Egy valakit követek, és az te vagy.
- Ne már! - Ideadnád a telefonom? Csak dobd ide!
- Szóval van Instagramod. - Dobd újra!
Jézusom!
- Jók a reflexeim. - Dobjad!
- Tessék, dobom. - Mint két idióta a baseballmeccsen.
Hogy nyitom meg az Instagramot?
Mi ez? És hogy lett…
- Ez… - a telefonodból karácsonyi ajándék?
Tényleg ez a mobilod?
- Igen. - Nem lehet!
Miért ilyen a telefonod? Ez valami kellék?
- Nem, csak kreatív vagyok. - Nem!
Csináljunk egy régimódi szelfit!
Helló! Szia!
- Biztos? - Nem tudom.
Van itt egy gomb, amit nem érek el.
Na, lássuk!
- Nézd, Kim - Na!
Ez nagyon gáz!
- Igen. - Úgy néz ki…
- Az. - Köszi, ebben megállapodhatunk.
Csak nem értem.
- Látod, milyen más a világítás? - Na!
- Remek! - Átküldöm AirDropon. Tudod, mi az?
- Persze! - Oké.
Jézus, tényleg követsz!
Ó, anyám!
Azt mondom majd, „Lenyeltem egy elemet. Szerinted?”
Csak nem szeretném, hogy utálják.
Igen.
- Nem akarok utálkozókat. - Értem.
Próbáld meg!
- Írjam azt, hogy elemet nyeltem? - Ja.
- Instagramra? - Lássuk, mi lesz!
- Ez jó lesz! - A történetekhez rakom.
Jó.
- Sziasztok! - Sziasztok! Benne legyek?
- Lehetsz. - Oké.
- Sziasztok! - Üdv!
Egyikünk lenyelt egy elemet a CVS-ben. Szerintetek melyikőnk?
Egy egész elemet. Dupla A-sat.
Ez vajon egészségtelen? Én nem tudom.
Kérdezzünk meg egy gyógyszerészt!
Jó, menjünk!
Sziasztok!
Sziasztok! Benne legyek?
- Lehetsz. - Imádom!
Itt! Látod?
Tudtad, hogy már csinálhatsz saját útlevélképet?
A mobilod egy grincses zöld izét hagy benne.
Volt egy műsorom.
Minden este ment, és volt úgy 300 követőm,
de mind a közönségből.
Ez már népszerű, nem?
Attól félek, ha a gyerekek ráakadnak a közösségi médiára,
akkor többé nem lesznek képesek egész nap agyatlanul tévét nézni.
Támogatsz olyat, ami nem érdekel?
Csak úgy poénból.
Régen folyton ezt csináltam.
Nagyon ellentmondásos voltam.
Reklámoztam fogyasztó tablettát, és…
a Carl's Jr. étteremláncot. A kettőt egyszerre.
Az nagyon…
Ezt megtartom.
- Még írj hozzá valamit! - Ja, tényleg!
„Segítség, elemet nyeltem.”
Töltsd fel, és lássuk, milyen gyorsan ér ki a mentő!
SEGÍTSÉG, ELEMET NYELTEM
- Szerinted nekem már késő? - Őszintén szólva egy kicsit igen.
De csak azért, mert nem hiszem, hogy tartanád a lépést az Instagrammal.
Ezért mondom…
Tényleg nem kevés munka ezt mozgásban tartani.
Ez most komoly? Tényleg ez a telefonod?
- Nem… Hogy… - Csak nézz rám!
- Néhány betűt meg sem lehet nyomni. - Várj egy picit, még nekem se…
- Eltűnt! - Na jó.
Zéró like.
Valaki elrontotta a telefonom.
- Ma a közösségi médián egy egész márkát… - Így van, ahogy te elindítottad a Skimst.
- Igen. - Őszinte leszek. Úgy egy hónapja még…
az alakformálók ötlete… nem is tudom…
Nem… de még ma sem… de még akkor sem
hallottam róla. Aztán valaki megkérdezte, hogy „Spanx?”
Én meg: „Á, nem szpengek.”
De te felmész az Instagramra, és azt mondod,
„Ezt kapjátok ki! Alakformáló mindenkinek!”
Nagyon köszönöm, hogy eljöttetek!
Szívesen!
És egy perc alatt
el is kel négymillió alakformáló ruha.
Így történt?
- Lényegében. - Azta!
Hadd meséljek el magamról egy kis történetet!
Nemrég volt, hogy a fiammal síeltünk,
és a szállástól vagy 100 kilométerre voltunk.
Rajtam meg jégeralsó volt.
És az én koromban előfordul, hogy muszáj…
Mosdóba menni.
Igen.
Gyakorlatilag lehetetlen.
Ezzel foglalkozott már valaki?
Hát, nőknek
nemsokára lesz alakformáló pisilőlyukkal.
- Ezzel együtt fog megjelenni. - Na, gyerünk, hadd halljam!
De azt még elmondom,
hogy a kísérletezés, hogy mekkora legyen
- Na jó! - a pisilőlyuk…
- nagyon érdekes élmény volt. - Meghiszem azt!
A Kardashian nővérektől tavaly az októberi párizsi divathéten
tízmillió dollárnyi ékszert loptak el.
Hogy van?
Párizsban vagy.
Történik egy rablás.
De a „rablás” szó
nem elég erős erre az igazi rémálomra.
Igen.
- Azt hitted, meg fogsz halni. - Igen.
Ez mikor volt? Három éve?
Három éve volt a divathéten.
Beraktam minden ékszeremet. Sosem csináltam ilyet.
Mindenem, amim volt, egy ékszerdobozba tettem.
és magammal vittem, azt gondolva,
hogy „Párizsban vagyunk, ide a legjobb kell.”
Egy héttel korábban
Kanye vett nekem egy új gyűrűt.
És nagyon izgatott voltam, és büszke.
Fel is vettem, hogy felvágjak vele a neten.
Kanye odarepült, mert nem tetszett neki a ruhám,
szóval repülőre ült, hogy felturbózza a stílusomat.
Kanye honnan repült oda?
Az amerikai turnéjáról.
- Nem is tudom. - Valahonnan.
- Boiseban volt. - Igen.
Idahóban.
- Látta a ruhát… - Látott egy képet a ruhámról.
És azt mondta, „A következő géppel jövök.”
Aztán…
Ne már, hölgyeim és uraim!
Ha ez nem igaz szerelem…
És aztán?
Érdekes volt, hogy Kourtney, Stephanie, Simone és én ebédeltünk.
Aznap a barátnőimmel ebéd közben…
beszélgettünk, hogy „Mit tennél, ha kirabolnának?”
„Odaadnád, amit kérnek?”
Ez hogy jött fel, nagyon durva.
Mire én: „Azt mondanám. 'Vigyél mindent! Vigyed!'”
Semmi nem olyan fontos.
Aztán aznap éjszaka
Kanye elment, mert várta a turné,
Kourtney elment bulizni.
És akkoriban mindenhova egyetlen testőrrel utaztunk,
és mondtam neki, hogy vigye ő az őrt, én maradok.
Aztán hajnal háromkor
hallottam, hogy valaki dobog fel a lépcsőn.
Azt hittem, Kourtney és Stephanie jöttek haza részegen,
és nem bírnak magukkal.
Párszor kikiabáltam nekik.
És leesett, hogy nem reagálnak.
Egyből pánikba estem.
Tudtam, hogy valaki ott van.
Valaki jött, hogy elkapjon.
Ezt érzi az ember.
Egyből hívni akartam a 91…
Azt se tudtam, a franciáknál mi a 911?
Csak azt, hogy más a szám.
- Szóval… - Ők francia számokat használnak.
Szóval hívtam a testőrömet,
viszont az ajtó már nyílt is, és egy rendőr volt.
Legalábbis azt hittem. Fogták a telefonomat…
és szerintem magukkal vitték.
A rablók rendőrnek öltöztek.
- Jól értem? - Igen.
- Rendőrök maszkban. - Hány volt bent a szobában?
- Kettő. - Csak kettő.
De felhozták a portást is megbilincselve. És fegyvert tartottak rá.
Franciául kiabáltak hozzám.
Én meg…
felültem, és…
Azt hajtogatták, hogy „A gyűrű!”
Én meg úgy meg voltam rémülve, hogy nem értettem.
Először le sem esett.
Aztán mutatta, hogy „A gyűrű!”
Ott volt az ágyam mellett.
Odaadtam neki a gyűrűt, aztán megfogott,
és csak egy köntös volt rajtam, alatta semmi más.
Nem akarok sírni.
Jaj, ne!
Jól vagy?
Féltem a sminkemet.
Semmi gond. A sminked rendben van.
Oké.
Szóval megragadott, és maga felé húzott.
De nem volt rajtam semmi,
szóval gondoltam, „Hát, jó. Most erőszakolnak meg.
Csak fogadd… így… meg fog történni.”
Érted?
„Készülj fel rá!”
Ezért rákészültem, aztán…
Nem értem, miért sírok, már beszéltem erről.
Aztán bilincset rakott a kezemre, meg gyorskötözőt és szigszalagot is.
Aztán leragasztotta a számat és a szememet.
De még előtte láttam…
Mielőtt leszigszalagozta a szemem, mert az volt az utolsó…
Láttam, hogy megtalálta és fel is tartotta az ékszerdobozt.
Örült, hogy megvan.
Én meg csak a portást néztem, mert nem ismertem fel,
„Mi lesz, meg fogunk halni?”, kérdeztem.
„Mondd, hogy 'Anya vagyok, gyerekem, férjem, családom van,
akik otthon várnak!'”
„Mondd, hogy 'Vigyetek bármit, Nem szólok senkinek. Vigyetek mindent!'”
Aztán…
Aztán láttam, hogy fegyvert szegez rám, és gondoltam, „Oké, ennyi!”
És csak Kourtney-ra gondoltam.
Hogy hazajön, én meg holtan fekszem a szobában,
és nem fogja…
Ez egy életre megnyomorítja, ha így meglát
az ő ágyán – egy szobában voltunk.
De gondoltam, ez a sorsom.
Aztán a fickó…
folyamatosan azt suttogta, hogy „Semmi baj.”
Az, amelyiknél nem volt fegyver.
Csak pisszegett: „Ha psszt, nincs baj.”
Alig tudott angolul, de gondoltam,
„Na jó, most jelezni próbál?”
Annyi minden jár a fejedben.
Láttam minden CSI-epizódot, ami csak létezik,
és egyből beugrott, hogy nézzem meg, milyen színű a szeme és a haja.
Próbálod csinálni, amit kéne,
de mind elillan.
Egyszerűen elillan, és…
Felemelt, és betett a kádba.
Aztán megint felvett, a földre vetett, és elfutott.
Nyomozók törtek be egy párizsi lakásba, és rohantak le egy francia vidéki házat.
A héten elfogott tizenhét gyanúsítottból a legtöbb 50, egy pedig 70 év körüli.
Azóta letartóztatták az elkövetőket, és elolvashattam a vallomásukat,
és rájöttem, hogy akkor már két éve követtek.
- A rablók? - Igen.
Nem tudtam, hogy a liftben is volt egy,
egy az utcafronton, egy, aki elfordította a kamerát,
egy, aki betörte az ajtót, plusz egy sofőr.
Ezt egy egész csapatnyi ember közösen tervezte meg.
Ez nem csak egy „Próbáljuk meg, hátha…”
Azt mondták, korábban is próbálkoztak, de megijedtek, mert Kanye is ott volt.
Aztán azt mondták, láttak a közösségi médián,
hogy van egy új, hatalmas gyűrűm.
Mi… Én…
nem vagyok ékszerrabló,
- és soha nem… - Az jó.
És még nem is raboltak el tőlem ékszert.
Nekem úgy tűnik, hogy ezen a szinten elég nehéz túladni rajta.
- Tudod, mi történt… - Az ember ezt gondolná,
de biztosan elkelt a fekete piacon.
De volt egy hatalmas titkos rajtaütés,
és már mind börtönben várja a tárgyalást.
És meddig tartott… mert van egy bizonyos…
nem is bizonyos, inkább határozott idő, amíg a sokkon, félelmen
és a poszttraumás állapoton túljut az ember.
A világ minden táján annyian ismernek a közösségi médiáról, ami megdöbbentő.
Egy év biztosan volt, amíg nagyon…
paranoiás voltam a gondolattól, hogy mások tudják hol vagyok.
Étterembe sem mentem, mert féltem,
hogy valaki meglát, lefotóz, azt továbbküldi,
és kiderül, hogy nem vagyok otthon a gyerekekkel.
Egyszerűen…
nagyon féltem mindentől.
Nem tudok este elaludni, ha nincs…
fél tucat biztonsági őr a házban.
Ez lett az életem, és ez nem baj.
A kérdés, hogy ez tényleg „nem baj”-e.
Nekem baj lenne.
Ezen a kis síráson túl teljesen rendben vagyok.
Tényleg!
Az autóból egyszerre hívtam a testvéreimet,
és azt mondtam: „Még szerencse, hogy velem történt.
Mentálisan nagyon erős vagyok,
és ez mindegyikőtök életét szétbaszta volna
az életetek végéig.”
Szerencsére nem vesztettél olyat, ami összetört volna,
a gyerekeid, hála az égnek, ismerik az anyjukat, és így tovább.
Neked azt mondták, hogy a „baszni” szó itt oké?
Bocsánat, nem.
Senki nem mondta…
Ez a Netflix, nem?
Nekem azt mondták, hogy „Csak a 'baszni' szót kerüld!”
Jól van!
Ez a kedvenc csúnya szavam.
Valamennyire ismerem Kanyét,
és elképesztő energiája van a srácnak,
És elképesztő intellektusa.
Melyikőtök keres többet?
Ő.
- Valószínűleg. - Valószínűleg?
Nagy a különbség?
Pontosan egyenlőek vagyunk.
Akkor jó!
Nagyon szerencsések vagyunk, és remekül boldogulunk.
Amiért hálás vagyok.
Szerinted sikerült volna mindez,
amit elértél, mondjuk Cincinattiból?
Így alakult volna?
Sikerült volna A Kardashian sztori nélkül?
Sikerült volna anélkül, hogy Paris Hilton stylistje vagy?
Nem tudom, mi az a stylist, vagy mit kell hozzá tudni.
Mindegy, hogy az életünk
mennyire van túl a show és a filmezés világán,
az a show mi vagyunk.
Úgy érzem, évekig próbáltuk bizonyítani, milyen menők vagyunk,
„Legyünk híresek, ezt kell nekünk!”
De mára a showból látszik, hogy egy normális, átlagos család vagyunk.
És ez teljesen átfordult.
Most sok minden eszembe jutott.
Először is, nemrég megnéztem egy videót a teljesen „átlagos” családodról,
amiben bemutattad a 18 hűtőtöket.
És gondoltam, „Hát, ez nem egy átlagos család.”
Ez velünk együtt nőtt. Azt is látták, mikor alig volt pénzem a bérleti díjra.
A Kardashian sztori nélkül ma nem lennénk azok, akik vagyunk.
Ezért osztjuk meg az életünket, még ha…
igazából egy közösségi médiás poszttal többet is keresünk, mint egy évaddal.
Ezek vagyunk mi, ez tartja össze a családunkat.
Mindezen csalódások és szívfájdalmak után
sikerült felülkerekedned mindenen.
Gratulálok mindehhez,
amit elértél,
és hogy túléltél egy egyszerűen figyelemre méltó életet,
és remélem, hogy az életedben minden dolog felfelé ível majd.
- Köszönöm! - Isten áldjon!
- Nagyon köszönöm! - Köszönöm!
Szép napot!
Megtiszteltél. Örültem!
Nagyon köszönöm! Üdvözlöm Kanyét.
- Átadom. - Köszönöm!
- Kim Kardashian, hölgyeim és uraim!
Ez micsoda? Mikrofonos fülhallgató?
Mit lehet tudni erről?
Mi ez?
A mobilodhoz.
De nem hiszem, hogy kapcsolódna hozzá.
A feliratot fordította: Levente Hornyák