Snídaně k prvnímu školnímu dni!
Letošní téma je „Druhý“.
Hádej proč.
Protože téma je vždycky ten ročník, který začínám?
Ne. Ve školce to byli „Zajíčci“.
Sedni si.
Letos
máme Lívance Robinsony
na počest slavného druhého metaře, Jackieho Robinsona.
Před během jsem měla proteinový koktejl.
Jsem vzhůru od pěti.
Šla sis zaběhat? Sama? Potmě?
Klid. Běhala jsem na pásu.
Z asfaltu mě bolí kolena.
Jejda. Měla bych vyrazit.
Vyrazit do školy, že?
Jo. Kam jinam bych šla?
Do své náročné práce v marketingu?
Vůbec ses nezměnil.
Jo. Ty taky ne.
Zastavili jsme se pro kafe.
Sophie má věrnostní kartu a další kafe zdarma.
Pak jsme celou cestu poslouchali rádio.
Jako by na ten vesmírný tábor odjela jako malá holka
a vrátila se ve středním věku.
Připomíná mi mou mámu.
Změnil se Graham na tom táboře?
Zeptej se ho sám.
Jsem nový člověk, WC.
Sleduj. Kotníkové ponožky.
Vidíš? Sophie chce být emancipovaná nezletilá
a Graham má své ponožky.
Všechno se mění.
To je pravda.
Nevím, jak zvládnu to, že Jack už jde do přípravky.
Tak jo.
Užij si první den, kámo.
Ať jsem na tebe hrdý.
Víš, že tady děti začínají až od školky, že?
To je Ben.
Měl mononukleózu a většinu srpna musel proležet.
Velkej Benny!
Jsi krásně opálenej.
Ty jo. Někdo tady posiloval.
- Dezinfekci na ruce. - Jasně.
Rory Banks, předseda třídy.
Řekni Willovi, že jsou změny dobré.
Tak jo. Souvisí to s něčím, o čem jste mluvili?
Víte co? Je mi to jedno.
- Wille, změny můžou být dobré. - Prosím tě.
Řekni mi jedinou dobrou změnu,
a nesmí to být zavařené okurky.
Mámy, tátové a nebinární zploditelé,
jsem Homily Pronstrollerová z generace Z.
Nedávno jsem prodala appku na sdílení koní a vydělala jsem si na rok volna,
abych učila druháky, než půjdu do Kongresu.
Může třídní rodič z loňského roku zvednout ruku
nebo končetinu dle vlastního výběru?
Ahoj, všichni.
Vím, že změny jsou občas děsivé.
Ale v tomhle chaotickém světě zůstává jedna věc stejná.
Jsem a navždy budu vaším třídním rodičem.
Mám vás!
Chtěla jsem, ať se přihlásíte, abyste se nemohl účastnit.
Tady.
Všechno je to ve školní listině.
A píše se tam, proč se škola jmenuje Hilltop, když jsme na rovině?
Vznikl nový zákon?
Zákon o střídání třídního rodiče?
„Žádný rodič nemůže být třídním rodičem
dva po sobě jdoucí roky“?
Protože jsem byl třídní rodič v první třídě,
tak už nemůžu být ve druhé?
Takže můžu zase být třídní rodič
až ve třetí třídě?
Takže příštích 365 dní budu muset
proplouvat životem bez jakéhokoli smyslu,
protože mě zbavíte identity, jako by o nic nešlo?
Jo.
Víte, jak funguje „já ne“ hlasování?
Je to docela složité, tak dávejte pozor.
- Já ne! - Já ne!
Já jo!
Představuji vám vašeho třídního rodiče
druhé třídy základní školy Hilltop pro roky 2019 a 2020!
Ne! Já ne!
Já ne! Byl jsem na záchodě!
Řekl jsem tam „já ne“, ale neslyšela jste mě.
Já ne!
Ale ne. Nějaké hrozné zprávy z politiky?
Žertuju. Díváš se, jestli ti Derek odepsal.
A neodepsal.
Vylila jsem si srdce do e-mailu Grahamovu tátovi,
který jsem celé léto plánovala, rozepisovala,
upravovala, dolaďovala, opravovala a odesílala,
a co mi odepsal?
Nic.
A kdyby ti odepsal, tak bys byla šťastná, nebo...
Jasně, že ne. Jak si dovoluje mi odepisovat?
Nikdo nedokáže přehlížet možnost, že to dopadne dobře, tak jako ty.
Díky. To mě těší.
Můžu vám něco říct?
Ta přípravka je drahá a peníze jsou jediné...
Vlastně jedna z pěti...
Řekněme, že jedna z 20 věcí, které nemám.
Miggy, pracuješ tady už skoro rok a docela ti to jde.
Tak můžeme probrat zvýšení platu.
Rád bych řekl, že to bylo z nadšení,
ale prostě mi vyklouzla.
Můžu Miggymu sehnat brigádu, ale pak by měl tady méně směn.
Nevadilo by ti to?
Jestli by mi nevadilo
nemít 50 rozbitých sklenic týdně kvůli Panu Nemotornému?
Nemuset každou noc uklízet krvavé stopy
a rozbité nádobí?
Dostat se ze situace, která mě stojí peníze?
Odpověď zní ano. Byly to řečnické otázky.
Jo.
Miggy?
Jestli vážně potřebuješ peníze,
můžu ti sehnat práci.
Práci na tom nejpříšernějším, nejodpornějším
a nejhorším místě na světě.
Takže tady pracuju.
Budeš procházet výpovědi,
a když uvidíš slovo „propan“, „konečník“ nebo „střepy“,
zvýrazníš ho.
Propan, konečník, střepy.
Jasný. A co pak?
Uděláš to znovu.
A znovu.
Dokud se Země nestřetne se Sluncem a neosvobodí naše duše.
Super.
Konečník.
Aha.
To nejsou střepy. Hezký pokus, střety.
To je parádní žaloba.
Konečník.
Propan!
Musíme přijít na to, jak se vrátit ke svým rolím
ne třídního rodiče a třídního rodiče.
Dvojčata chtějí svůj prostor a já taky.
Proto nedělám ve škole dobrovolníka
a ony nedělají doktorky u mě na dermatologii.
Sophie se ode mě odtahuje,
takže s ní musím být víc, ne míň, ne?
Vytvoříme situaci, ve které budeš tak nedbalý,
že tě slečna Pronstrollerová vyhodí.
A ty budeš takový hrdina, že tě vrátí do funkce.
Žádné děti nebudou v nebezpečí...
Ale bude to vypadat, že jsou.
Nedbalost, hrdinství, domnělé nebezpečí.
Myslíš na to samé, co já?
To nikdy.
Příští pátek je exkurze do přírodovědného muzea.
Třídní rodič musí přijít jako dozor.
Já tam můžu být jako obyčejný občan. A co je méně nebezpečné než historie?
Budu muset jet školním autobusem, že?
Ty se máš.
Jsme kamarádský kolektiv, ne kamarádský systém.
Jsme silní jen tak jako náš nejslabší kamarád.
Nebuďte ten kamarád.
Wille? Co tady...
- Douglasi! Co ty tady? - Co tady děláš?
Jen si užívám muzeum, nic jiného!
- Já dělám dozor na exkurzi! - To je dneska?
- Náhody existují... - Úplně jsem zapomněl!
- ...ale tohle je absurdní! - To nevymyslíš.
- Projdeme si ten plán. - Jo.
Dovolíš, aby dítě spáchalo v muzeu ten nejhorší čin,
sáhnutí na kost.
Žádnou nosnou kost, ale pořád kost.
A než se jí to dítě dotkne, řekneš...
„Zastavte ho někdo.
Je to moje práce,
ale jsem moc opilý, abych byl třídní rodič.“
Ty pak přiběhneš ze suvenýrů,
zastavíš to dítě, než se té kosti dotkne
a zachráníš situaci.
Slyšely jsme tvůj plán na to, jak už nebýt třídním rodičem.
- Není dokonalý. - Nezlobíme se.
Chápeme to.
To, že jsi tady, je pro nás stejně nepříjemné jako pro tebe.
Můžeme ti pomoct. Spolupachatelství nám jde.
Nebo můžeme zařídit, aby ten plán selhal.
Sabotérství nám jde taky.
- Rozhodni se, tati. - Dobře.
Jsem až moc zoufalý
a upřímně hrdý na vás dvě, abych se zlobil.
- Nátlak umíte taky. - Dobře.
S Amy najdeme obětního beránka, který se dotkne nenosné kosti.
Ty jen čekej a procvičuj si svůj text.
Zkus to.
„Zastavte ho někdo.“
Trochu nudné.
Nevěřím, že tomu sám věříš.
Tyhle schůze jsou hrozný.
Probíráme něco, co má trvat deset minut,
ale lidi se bezdůvodně zapojují a sedíme tu celé dny.
Zapojují se? Fuj.
Jsem ráda, že jsi tady.
Kdo mi řekne nějakou technologii, se kterou pracuje?
Neodpovídejte. Nechte ji to říct, ať pokračujeme.
- Počítače? - Tiskárny?
Hezky. Výborné příklady technologií.
Nikdo ale neuhádl tu technologii,
o níž se dnes budeme bavit.
- Zajímá vás, kterou myslím? - Ne.
TELEFONNÍ ETIKETA
Kdo mi řekne příklad něčeho, co děláme na telefonu?
- Mluvíme. - To rozhodně.
MLUVENÍ
Co dál?
Radši mi vezmi pásek a tkaničky.
Bojím se, co bych mohla udělat.
Posloucháme!
Přesně tak. Posloucháme.
- Miggy? - Co?
Přísahej, žes to řekl jen proto, abychom se posunuli.
Přísahej, že tě to nebaví.
Nebaví.
Taky mě to štve. Jen si ji poslechni.
Každá efektivní pracovní hlasová zpráva začíná třemi věcmi.
Celé jméno, vaše klapka a téma na prolomení ledů,
jako je třeba počasí.
Jaký pitomec by nechal takovou hlasovku?
Nevím, proč tu expozici doporučovali pro 16 let a výš.
Já jsem z toho pochytila hodně.
Co tady děláš? Nejsi třídní rodič.
Jsem tu jako obyčejný občan.
To, že jsme tu ve stejný den,
je naprostá náhoda.
Máš novou mikinu?
HRŮZY V POMPEJÍCH
Co ta mikina, ve které jsi odešla?
Už se mi moc nelíbí, tak jsem ji darovala.
Kvůli daním.
Kdo je obětní beránek?
Zastavte ho někdo!
Je to moje práce, ale jsem moc opilý, abych byl třídní rodič.
Dal jsem ti do té mikiny povzbudivý vzkaz.
Jiný než ten povzbudivý vzkaz v mojí botě?
Podobný, ale ne stejný.
Řekl jsem: „Zastavte ho někdo!
Je to moje práce, ale jsem moc opilý, abych byl třídní rodič.“
Co to s tebou je?
Co ses vrátila z vesmírného tábora, jsi úplně jiná.
Proč je...
Graham tak blízko u toho dinosaura?
Dobrá otázka.
Počkat, co znamená „nosná“?
To je fuk.
Běžte! Utíkejte, děti!
Ange, víš, proč jsem tady.
Ne.
Ale nezpochybňuju to.
Jako když je na roli toaleťáku napsané, že se rovná čtyřem rolím.
Co mám dělat? Rozmotat ji a změřit?
Díky, že máš ke mně stejný postoj
jako k toaletnímu papíru.
Ale jsem tady, protože mi Miggy poslal hlasovou zprávu.
Odchází z Winebrary, protože chce pracovat tady.
Taky umím říkat nesmysly.
Miggy je kreativní.
Potřebuje pružnost, kterou má ve Winebrary,
aby mohl jít za svými sny.
Ať už to budou plážové tenisky, džíny na plavání
nebo Strašskunk, strašák na skunky.
Jen klid, ano?
Vím, že to tady Miggy nesnáší.
Ne. Poslechni si tu hlasovou zprávu.
Ahoj, tady Miggy LeFassbender Park. Klapka 6921.
Venku je hrozné vlhko, že?
Celé jméno, číslo klapky
a téma na prolomení ledů, jako je třeba počasí.
Jo? Co to znamená?
Pojď za mnou a doufej, že nejdeme pozdě.
Mám pro VH1 špatné zprávy, protože jejich segment Nejlepší týden
právě předčil můj týden tady!
Hej!
Plácni si!
To se stává.
Bojoval jsem s kostmi a kosti vyhrály.
Mluvila jsem s ředitelem Biscuitsem
a říkal, že navzdory dnešním událostem
si bude historie...
pamatovat Douglase jako hrdinu.
Protože lidi pijou, děti sahají na věci a kostry padají.
Ale Douglas zachoval klid
jako správný třídní rodič.
Ne!
Správný třídní rodič si půjde stěžovat k nadřízeným.
Opatrně. Děti jsou pořád ještě plaché.
Váš rozrušený hlas
zní úplně jako padání obřích kostí.
K nadřízeným.
Za pět minut mám schůzi s vůdci obranné linie.
Máte čtyři minuty, tak je využijte.
Jde o tohle, Rory. Potřebujeme laskavost.
- Uprav školní listinu tak, aby... - Už jsem udělal laskavost.
V létě mi přišel pohled
od voliče s žádostí,
abych schválil zákon o střídání třídního rodiče.
Tak jsem to udělal. To byla ta laskavost.
Kdo byl ten volič?
Zavázal jsem se k mlčení.
Ale takovou Shakespearovskou situaci si nenechám ujít.
Sophie.
Nairobi.
Cooperová.
To byl vážně necitlivý způsob, jak mi to sdělit.
Proč ti vadí, že končím ve Winebrary?
Pamatuješ, co všechno jsem provedl, když jsme byli v Utajeném šéfovi?
Tak znovu, nikdy jsme v Utajeném šéfovi nebyli.
Jen jsem měla klobouk.
Poppy, díky Winebrary jsem mohl jít za svými sny,
ale už mám něco lepšího.
Radost z bezduché zbytečné práce.
Když jsem vytvářel Strašskunka, pořád jsem měl co dělat.
Ale teď z práce odcházím v pět
a nemyslím na ni až do devíti ráno.
- A můžu se plně věnovat Jackovi. - Jacka z toho vynech.
- A co to tlachání? - Jo!
To miluju.
Je to jako bezduchá práce, ale v konverzaci.
Miggy, nejde jen o to, že máš jít za svými sny.
Chybíš mi.
S tebou jsem si vždycky mohla promluvit.
To pořád můžeš.
Bydlím nad tebou.
Pravda.
Dobře.
Tak máš padáka.
Děkuju. Nezapomenu ti to.
Krásně jste si to vyřešili,
ale můžeme se vrátit ke mně
Když to tady tak miluješ, proč jsi předstíral, že to nenávidíš?
Protože ty to tady nenávidíš. Soucítil jsem, holka.
A Poppy říkala, že to bude snazší.
Ano, dobře.
Někdy předstírám, že nesnáším věci, které nesnášíš ty,
protože taková je cena.
Cena za to, že zůstaneme kamarádky.
Tak jo.
Tohle přátelství zachráníme jediným způsobem,
a to takhle.
Mám padla. Dokončíme to v pondělí.
Mějte se.
Možná to nebyla úplná náhoda,
že jsem byl dneska v tom muzeu.
- Omlouvám se. - To nemusíš.
Bylo fajn mít někoho na pomoc při vytahování slečny Pronstrollerové
zpod pánve toho tyranosaura.
Pravda, ale musím přestat bojovat s tím, že dospíváš,
a dát ti prostor, který si zasloužíš.
Protože vím, že ti na tom vesmírném táboře došlo,
že možná není moc fajn
mě mít pořád kolem sebe.
Ne.
Na tom vesmírném táboře mi došlo,
že mít tě pořád kolem sebe...
je až moc fajn.
Dvacet sekund do nárazu.
Čekáme na vaše rozkazy, kapitánko Cooperová.
Mám deaktivovat atmosférický štít, nebo ne?
Když deaktivujete štít,
unikne všechen kyslík a ta planetární kolonie umře!
Pokud ho nedeaktivuji, shoříte při nárazu
a obětujete sebe, svou posádku
a svůj drahocenný náklad zmrazených semen.
Dali jsme těm kolonistům své slovo!
Věděli, do čeho jdou!
Potřebovala bych víc času!
Deset sekund do nárazu.
Už není čas.
Je to vaše mise.
Co chcete dělat?
PŘED DVĚMA LETY
PŘED ROKEM
SOUTĚŽ V HLÁSKOVÁNÍ
Co chcete dělat?
Chci zavolat tátovi!
Došlo k nárazu.
Simulované procento úmrtí: 100 %.
Simulované oběti jsou následující.
První důstojnice Adrita Andersonová,
devět let, Westlake Village v Kalifornii.
Kaplan, otec Albert Andrews, deset let, Butte v Montaně.
Novinářka Amy Andrewsová,
osm let, Hilton Head v Jižní Karolíně.
Proč jsem to nebyl já?
Proč?
Ti lidi měli rodiny, sakra!
Soph, odepni se a pojď dolů.
Přijdeme pozdě na konkurz do kabaretu.
VESMÍRNÝ TÁBOR LANCE BASSE VĚDA A HERECTVÍ
Měl jsem tam být.
Mohl jsem tam být s tebou, jako vždycky.
Ne, nemohl. Je to simulátor pro děti.
A ani bys tam neměl být.
Když jsi se mnou pro jednou nebyl,
tak mi došlo, jaký jsi úžasný táta.
A došlo mi, že toho můžu víc dělat sama.
To první zjištění se mi líbilo víc.
Když jsem sledovala těch 981 jmen, tak jsem se rozhodla,
že už nenechám umřít
žádného dalšího simulovaného dětského astronauta
A i když tě mám moc ráda
a moc jsi mi chyběl,
chtěla jsem si dokázat, že tě nepotřebuju.
Takže dalších 12 týdnů...
Dvanáct týdnů?
Po té aktivitě, kterou jsi teď popsala, bylo ještě 12 týdnů?
To nebyl konečný projekt?
To bylo úvodní školení. Lance jde rovnou k věci.
Ale díky jeho kontroverzním metodám
jsem se na konci léta
cítila tak nezávislá jako nikdy.
A věděla jsi, že až se vrátíš do školy,
zase tě budu prudit jako třídní rodič.
Rozumím.
Letos prudit nebudu.
Platí?
A teď mi pověz všechno o tom tvém nezávislém létě,
ty ikono samostatnosti.
- Zvládnu to. - Určitě?
- Povídej. - Pila jsem Sprite.
To je nezávislé.
Pak jsem vyměnila svou noční lampičku za lesk na rty.
Tak nezávislé.
Takže jsem šla spát o něco později...
A co tvůj biorytmus? Promiň.
Víc teď nesnesu. Už půjdu.
Mrzí mě, že jsi měla kvůli mně pocit, že musíš nesnášet, co nesnáším já.
To není fér.
Lidi by měli zažít radost z vlastní negativity.
A když to nikdy nepřijde, tak super.
A jestli chce Miggy dělat brigády, tak ať.
Nikdy jsem ho neviděla šťastnějšího.
Je tu s celou tvou kanceláří.
Tak já hned přijedu
a budu pozitivní.
Ale už je to dlouho.
Říká se ještě „husťárna“?
V mém podniku rozhodně nebudeš říkat „husťárna“.
A zvážím možnost toho,
že to může s Derekem dopadnout dobře,
což znamená, že ho nechám jít.
Když jsi to zvládla s Miggym, tak já s Derekem.
Není to to samé, ale co už. Za chvíli jsem tam.
„Musíme probrat nevhodnou leteckou simulaci
s mnoha mrtvými,
která nás celkem dost stála.“
Will.
Zaprvé, solidní e-mail.
Dereku.
A pak Graham křičel: „Žebro! Žebro! Obratel!“
Amatér.
Musíš dělat, že to není nic nového.
Takže...
hodně jsme o tom přemýšlely.
A i když nás baví si ze všech utahovat za tebe...
Víc nás baví si ze všech utahovat s tebou.
Takže...
TŘÍDNÍ RODIČ
Kde jste to vzaly?
- Neptej se. - Neptej se.
No teda.
Tak jo, zpátky k dětskému stolu.
Překlad: Veronika Philippova