Castelul marin al sirenei Majken?
E o jucărie suedeză.
M-am dus la IKEA pentru chifteluțe, și uite ce am luat.
Cea mai importantă regulă la asamblarea jucăriilor e să te relaxezi.
Savurează acest ceai de mușețel și lavandă.
Băieți!
Pizza dimineața!
O recuperare bestială.
Ești bine? Te urmărește cineva?
Îl mai știți pe Derek?
Tatăl absent al copilului meu? Director adjunct la Ratso's?
Da, Angie, îl cunoaștem.
- Eu nu-l cunosc. - Bine, uite.
Ăsta… Ăsta e Derek.
La naiba! Arătos tipul.
Da? Mie nu mi se pare.
I-am scris lui Derek un e-mail memorabil.
Poate îți amintești.
Nu mi-a răspuns.
Iar în dimineața asta, mi-a răspuns în persoană.
Acasă la mine.
E aici? Ce ai făcut?
Singurul lucru posibil.
Am zis că merg la băcănie, am aprins o lumânare la biserică,
am condus până s-a terminat benzina, am alergat 3 km, și acum sunt aici.
Deci Derek e la tine în casă acum?
Nu. L-am lăsat afară, ca pe un câine la intrarea în supermarket.
Vă vine să credeți?
Cine vine la tine acasă și bate la ușă?
- Stai! - Lui Angie i-a venit un tip la ușă!
La naiba! Așa e!
Vino încoace! E la modă acum!
Voi chiar vă îmbrățișați pentru asta? Am nevoie de ajutor.
Aș vrea să te putem ajuta, dar trebuie să asamblăm jucăria asta complicată.
Ne băgăm.
Da, ne băgăm.
Întotdeauna ne băgăm.
SINGLE PARENTS
S-a făcut.
Poppy Banks, petrecerea în pijamale de sâmbătă nu mai e la tine, ci la Phil,
tatăl Louisei, un copil care mi-e antipatic.
- În sfârșit, suntem singuri o noapte. - Sunt pregătit.
Îmi iau toate medicamentele și fac sport la greu!
Da! N-am mai fost la o întâlnire cu tine la care să nu faci infarct.
O să-ți placă mult. Tony activează protocolul cu covor roșu.
Am angajat o fată din vecini
să ne cânte melodii sentimentale la fereastră.
Pregătește-te pentru cea mai romantică seară fără sare din viața ta.
Domnilor, misiunea e simplă.
Trebuie să mă scăpați de Derek.
- Avem voie cu puști cu apă? - Aceeași întrebare.
Doar la nevoie.
Trebuie să-i spun clar: „Ascultă aici!
N-ai niciun drept să fii aici. Întoarce-te la Barstow.”
Ar fi ușor dacă n-ar fi dorințele.
- Asta nu-mi place. - Continuă.
Creierul meu știe că Derek nu e un om bun, da?
Dar apoi începe să cânte la chitară.
Creierul meu face scurtcircuit, și n-am încredere în instinctele mele, și apoi…
Corpul meu vrea să arunce corpul lui pe patul meu.
- Fără detalii. - Într-o parte? Îl arunci într-o parte?
Pot să fac orice.
Eu dețin controlul.
- Angie. - Ce e?
Tipul te-a abandonat, și încă te atrage?
Da, omule. N-am spus că are logică!
Deci vrei să fim un tampon contra sexului?
Tampon, salvamar, câine loial, pastor, orice ajută.
Dar să știți, când suntem pe teren, nu veți avea de-a face cu mine.
Veți avea de-a face cu Angie din viitor.
Iar Angie din viitor vrea să facă sex.
Rău de tot.
Angie din viitor e o scorpie irascibilă. O puteți stăpâni?
- Sigur. - Cu pușca cu apă, dacă trebuie!
Oficializăm asta? Cu un pact de sânge?
Nu mai bine cu o strângere de mâini în trei?
Slăbuț, dar merge și așa.
- Unu, doi, trei. - Trei.
M-a lovit la unghie.
O facem acolo. Să mergem.
Bine.
Mulțumim pentru bonetele de noapte, Louisa.
Toți arătați minunat.
Mai am vești bune.
Tata a spus că mâine putem mânca portocale.
Copii, el e Bufniță.
Sunteți invitați să îl priviți cum vânează șoareci în curte.
Vino, Louisa, e ora de masă.
Da, tată. Haideți!
Nu se ocupa mama ta de petrecerea în pijamale?
Da, Poppy trebuia să ne pună să vedem Tâlharii.
Nu-i stă în fire să anuleze.
Și tata se purta ciudat în seara asta.
Fetelor, treziți-vă! Părinții noștri pun ceva la cale,
și ne ascund asta!
- Ce tupeu! - Hei! Avem o problemă mai gravă!
Bufnița asta e nebună.
Vai, noaptea mea cu vedete!
Bufnița își pierde răbdarea.
Orice s-ar întâmpla, rămânem uniți.
Uniți rezistăm.
Dezbinați cedăm.
Gata.
Noi nu facem asta.
Așa, fetelor.
Plecăm de aici.
Părinții noștri ne ascund un secret, și vom afla ce este.
Nu-i putem părăsi pe Sophie și Graham.
Adică pe „prietenii” noștri care au mers într-o tabără
unde Lance Bass i-a învățat coregrafie de Broadway
și nu ne-au întrebat dacă vrem să mergem?
N-o să stau treaz pentru asta.
- Deci? - Deci.
Nu e ciudat că sunt și ei aici?
Ei sunt Will și Miggy.
Will e iubitul tău?
Ce? Nu.
Sunt sigură că ar fi un iubit bun.
- Da, aș fi. - Da.
Nu spun că vreau să fiu…
- Am iubită. - Nu.
- Are iubită. - Da.
Și stă cu ea tot timpul și…
Suntem amici fiindcă suntem părinți amândoi.
…e ca o iubire amicală, eu mă bazez pe el și el pe mine.
- Avem grijă de copii. - Iubire amicală.
Angie, mă bucur că nu ești cu el.
Nu-și poate stăpâni furia.
M-a atacat la serviciu, unde luam comenzi.
Dumnezeule!
- E al lui Graham? - Dă-mi-l.
Nu meriți să știi nimic despre leul ăsta.
Nu că numele lui e Dl Răget
sau că Graham îl are de când s-a născut, sau că prenumele lui e Shaq.
- Fără întrebări! - S-a făcut.
Angie, vino în colț!
Scuză-mă. Mă duc în colț.
Știu ce vreau să spun, dar îmi pierd concentrarea.
Parcă aș avea nevoie de un scenariu.
Ce zici de e-mailul tău memorabil?
Da! O să-l printez.
Nu, Angie. Nu poți folosi imprimanta aia.
Imprimanta mea e bună. Ești un snob al tehnologiei.
Cea mai bună investiție de 20 de dolari.
Miroase a ars.
Nu-i nimic.
E excelentă!
Crezi că o putem da mai încet?
Asta a fost tot în seara asta, Tony.
Poți merge la cursul de karate.
Am emoții.
Toată așteptarea asta.
Dumnezeule!
- E inima? - Nu. Mai rău.
Dacă noi îi vedem, ne văd și ei, nu?
Da. E o catastrofă.
Caut punctele importante.
Am venit să îmi cer scuze, Angie.
Ce am făcut e de neiertat. Nu am nicio scuză.
Dar ca să știi,
eram într-o stare foarte proastă în vara aia.
Train tocmai îmi furaseră „Hey, Soul Sister” și au stricat-o.
The Tea Party lua avânt.
Iar eu trăgeam pe nas carioci la greu.
Îmi amintesc. Aveai mereu o pată albastră pe vârful nasului.
În toți acești ani am vrut să te găsesc, dar trecuse prea mult timp.
Apoi, ai apărut la Ratso's.
Apoi, am primit e-mailul tău, și era așa lung
și explicit despre ce pot să-mi fac la fund.
Dar și așa de pur și frumos
și real, ca tine.
Îmi pare rău că am dat buzna.
Am simțit nevoia să fac un gest măreț. Așa că am compus un cântec pentru tine.
- Acum puteți pleca. - Poftim? În niciun caz.
Angie, ești prea emotivă ca să gândești.
Nu-i puteți vorbi așa.
- Ea mi-a cerut să spun asta. - Ba nu.
- Ce? N-o crede. - Trebuie să le credem pe femei.
- De acord. Suntem în 2019. - De asta au nevoie de bărbați aliați.
- Nu-i așa? - Eu îi sunt aliat!
Am o fiică.
E trist, omule.
Mi-e rușine pentru tine.
V-a cerut să plecați.
Bine. Miggy, vino cu mine!
Plec cu el, dar nu îi susțin convingerile.
Bine, Miggy.
În niciun caz n-a compus el „Hey, Soul Sister”.
Doar un cântec, bine? Apoi, pleci.
Cântecul ăla n-are doar o notă.
- Vrei să auzi restul? - Nu.
Nu, nu.
Următorul pas e să deschidem punga asta de 38 de șuruburi de lemn.
Bine.
Ăsta va fi un obstacol.
Cum ați putut?
Ardei shishito pentru masă!
Sunt șuruburi pe toată podeaua.
Cum m-ați putut lăsa așa?
Fiindcă ai dat vina pe noi, apoi ne-ai dat afară.
- Da. - Un motiv bun.
O să fac penitență în castelul vostru.
Încă nu e gata, dar fie.
V-am avertizat.
Angie din viitor e un animal. Obține ceea ce vrea.
Te rog, spune-mi că Derek s-a întors în Barstow.
L-am lăsat iar afară.
Poate ar trebui să fiu cu el până mă părăsește iar.
- E așa de rău? - Da! Haide, Angie!
Trebuie să-ți amintești mereu că Derek e jalnic.
De exemplu, lucrează la Ratso's, și nici măcar nu e director.
Și pariez că într-o anumită lumină nu arată la fel de sexy ca în altă lumină.
Și îi pasă doar de el și de chitara lui prețioasă.
În ziua când m-a lăsat în stația de autobuz
avea două bilete, pentru el și chitara lui. Serios.
Chitara avea loc la fereastră, și pe mine m-a lăsat într-o parcare,
însărcinată cu copilul lui.
Fiindcă Derek e jalnic!
Știți ceva? O să mă duc acolo
și o să-i spun că trebuie să plece.
Mulțumită vouă, pot s-o fac singură.
Am încredere în tine.
Nu vă atingeți de mâncare!
Sper să nu mănânce somonul.
Tony a trebuit să se trezească în zori ca să-l pescuiască.
Ne-au dibuit!
Cred că singura soluție e să mărturisim.
Un plan bun. Cu o mică modificare… mințim.
Exclus. N-o să mint.
Bine. Un plan alternativ.
Arunc o minge în dulap.
Ei se duc după ea, închidem dulapul, terminăm somonul,
și ne gândim la asta cât ascultăm restul discului.
Hei! Nu doar voi doi puteți șușoti.
Ne-am dat seama ce se petrece.
- Nu suntem proști. - E evident.
Hainele elegante, ambianța.
Faceți probă pentru balul-surpriză de la învestitura mea ca șef al clasei.
- Scumpule, ce… - Da, Rory! Exact asta e!
Da!
- Da! - Petrecere!
Da!
Derek, n-ai niciun drept să fii aici.
Și…
Vrei să oprești aia?
Nu pot.
Trebuie să termine tot ce are de printat, altfel o ia razna.
Nu vreau să crezi că am venit aici ca să mă culc cu tine,
chiar dacă ceea ce am făcut a fost sacru și adevărat.
Am venit să-mi cer scuze.
M-am gândit la momentul ăsta de atâtea ori,
dar nu m-am gândit cum mă voi simți aici.
Aici locuiește fiul meu.
Aia e șoseta lui.
Asta e tema lui la ortografie, și e greșită toată.
Nici eu nu știu să scriu corect.
Uneori pun un „c” în numele meu fără motiv.
Cred că Graham ar înțelege asta.
Crezi că… poate l-aș putea cunoaște?
Nu! Glumești?
Ai dispărut nouă ani fără o vorbă!
Acum, te porți drăguț și sexy,
dar prima mea sarcină ca părinte e să-l protejez pe Graham,
de persoane ca tine.
Foc.
- Da, ești un foc. - Nu, un foc adevărat!
E în regulă.
A mai făcut așa. Nu-ți face griji.
Nu e în regulă!
Dacă punem o pelerină,
vom obține efectul uluitor pe care îl vrei.
- Da, înțeleg. - Să vorbim de muzică.
Știu cum să iau legătura cu Shania Twain.
Îmi place. Poppy, tu ce zici?
Ce ziceți de o listă de melodii distractive și o boxă Bluetooth?
- Vai! - Aoleu!
E învestitura lui Rory. Gândește-te la ceva măreț.
Iau o pauză pentru apă.
Vreau să te ocupi tu de asta.
Ideile lui Poppy sunt prea simple.
Aia nu era apă.
Știu.
Îmi pare rău.
Nu vreau să-mi mint fiul.
Ce i-ai spune?
Au trecut 45 de minute din prima noastră întâlnire.
Cred că merităm o șansă să ne dăm seama cum stăm
înainte s-o lăsăm manipulată de un copil.
Dar nu e orice copil!
Nu cred că din asta trebuie să facă parte copiii.
Suntem părinți, Douglas.
Copiii fac parte din asta.
Sună-mă când o să înțelegi. Rory, mergem acasă!
Ce? Pleci?
Da. O să mă uit la un film, cu un copil.
Cum te simți?
Casa mea și toate lucrurile mele ard, deci…
Rău. Foarte rău.
Nu pot lăsa să ardă. Mă întorc!
Unde te… Ce faci?
Vrei să-ți riști viața pentru o chitară?
Sigur că da!
Angie. Dumnezeule!
Tensiunea sexuală a explodat?
Derek e înăuntru, încearcă să-și salveze chitara!
Dumnezeule!
Nu te teme.
E teafăr.
Cred că în clipa asta înțeleg de ce e chipeș.
Mulțumesc.
Mai întâi trebuie să dansezi din burtă.
Haide!
- Numele copilului gras e Chunk? - Fă-o.
Cum de merge asta în vremurile astea tolerante?
Nu merge, dar e un pirat.
Sunt în pantalonii confortabili
și pregătit să discutăm despre cearta cu Douglas.
Cum de organizați un bal voi doi?
N-aveți nimic în comun.
Ai fi surprins. Uneori, ne distrăm împreună.
Serios? Povestește-mi. Amănuntele fac toți banii.
Îți dai seama că nu trebuie să-ți spun tot, da?
E organizatoarea mea de evenimente. Ellen!
Nu mă poți suna din metrou, scumpo.
Nu te aud. Nu pot.
Chiar nu pot.
Bună!
Am auzit că vă uitați la un film și am vrut să venim…
eu și copiii, dacă nu e prea târziu.
Nu e prea târziu.
E grav.
- Ți se rupe inima. - Dumnezeule!
Crezi că Angie și-a făcut asigurare?
- Angie! - Ce faci, fetițo?
Derek e afară, le dă înregistrarea demo paramedicilor,
de parcă n-au trecut și-așa prin destule.
Am descărcat-o. E foarte tare. O să le placă.
Casa n-arată prea rău, nu?
Absolut. Arată doar… arsă.
Scuze. Am crezut că găsesc alt cuvânt.
Imprimanta n-a pățit nimic. E un miracol.
- Angie, promite-mi că arunci imprimanta. - Nu pot.
Mă bucur că sunteți aici.
De ce sunteți aici?
Will a zis să te urmărim acasă
ca să te ajutăm cu Derek.
Și când ai zis că ai încredere în mine?
- Nu avea. - Ce faci?
Ai spus, citez: „Trebuie s-o ajutăm,
dar nu-i putem spune că n-avem încredere în…”
Ca să știți,
îl dădeam afară când a izbucnit incendiul.
Dar apoi l-a salvat pe Dl Răget. Ce ar trebui să fac cu asta?
Așa dificili cum au fost ultimii nouă ani,
un lucru a fost mereu clar. Tatăl lui Graham era un om rău.
Dar dacă Derek e bun oricât de puțin, eu…
Cred că e o greșeală să îl țin departe de Graham.
Acum, nu știu ce să fac.
- Are logică? - Da.
- Serios? - Da.
Știi ce părere am despre Derek.
Cred că e un idiot care nu te merită.
Dar când e vorba de Graham, poți avea încredere în instinctele tale.
Mulțumesc.
O strângere de mână în trei?
Unu, doi, trei!
Foc!
- De ce ai spune asta? - Puteai spune orice altceva.
Scuze că am insistat atât pe minciună.
Era manevra mea de bază ca părinte și ca doctor.
- Și ca plătitor de taxe. - E în regulă.
Știu că doar încercai să protejezi orice o fi între noi.
Poate asta e.
Îmi place asta.
Romantismul nu trebuie să însemne
prosoape fierbinți, mezzosoprane adolescente și vin.
Mai putem să bem vin.
Bine.
Vino.
Îmi pare rău pentru chitară.
O să te descurci?
Da. Am trecut prin chestii mai rele.
Da.
Vorbești de mine, nu?
Da, mi s-a părut evident.
Îmi pare rău, nu prea înțeleg aluziile.
E în regulă.
Dacă mai contează, încep să înțeleg… cum e să fii părinte.
Când am intrat în foc, mă gândeam numai la Graham.
Așa e?
Te gândești la el tot timpul?
Da.
Sună-mă dacă mai treci pe la Ratso's.
Primesc 15% reducere la meniul „Slăbește”,
dar nu veni la micul-dejun.
E nebunie.
Stai.
Nu eram…
pregătită să-l cunoști pe Graham.
Dar după seara asta…
Sunt de acord să începi să îl cunoști.
Dumnezeule! Astea sunt…?
E așa mic.
Crește pe măsură ce dai paginile.
Nu poartă cămașă în poza de la grădiniță. A fost ideea lui.
Mulțumesc.
Vor fi de față de fiecare dată când ne vedem?
În viitorul apropiat, da.
Dacă mai vii la Ratso's, poți veni doar cu Miggy.
- Will nu mai are voie. - A meritat.
Angajații la Ratso's trebuie să ia lecții de autoapărare din cauza ta.
Nu se poate! A trebuit să iei lecții?
Abia aștept să citesc capitolul ăla din memoriile tale.
- Distrează-te subestimând femeile. - Ce mi-ai spus?
Vino să mi-o spui în față!
Te distrug!
Eu cred că ești grozav!
Apropo, în liceu, am fondat un club pentru băieți feminiști,
iar sloganul nostru era: „De ce? De ce? De ce? Fiindcă ne pasă”!
Era o glumă cu cromozomi!
În fiecare noapte mă bag în pat cu un tricou Nasty Girl,
așa că ia de-aici, călător de autobuz!
- Ești bine? - Da.
Sunt feminist.
Te cred.
Subtitrarea: Vlad Dumitrescu