E palpitant!
Primul antrenament al Aligatorilor în acest sezon!
Distracție cu echipa de fotbal a copiilor din LA!
Eu sunt entuziasmat.
După cum se pare, și voi sunteți cumva entuziasmați.
Știu că am obținut puține victorii sezonul trecut.
- Adică zero. - Adevărat. Precis.
E un număr. Am obținut zero victorii.
Dar nu îmi pasă. Fiindcă vreau doar să mă distrez
și să sărbătoresc energia cinetică a vieții.
Vreau să vă ridicați, să intrați pe teren,
și să nu fiți prea înverșunați, bine?
„Fără presiune” la trei. Unu, doi, trei!
Fără presiune!
Hai să batem mingea, bine?
Tată, fii serios.
Ce-i cu chestia asta cu „victoria nu contează”?
Nu poți să crezi așa ceva.
Învață să mă cunoști. Will Cooper, tatăl tău biologic și de zi cu zi.
Puțin îmi pasă de victorie.
Îmi pasă de distracție, sportivitate și să am amintiri cu fiica mea
de care să pomenesc la nunta ei.
Haide, bate palma ca un Aligator!
În caz că nu știai, momentul ăla n-a fost grozav.
Ați venit să ne încurajați la începutul sezonului?
Nu. Vine cineva să încurajeze echipa la antrenament?
Avem și noi suporterii noștri.
Să înceapă jocurile!
Ror, mă lași puțin cu Will?
OK. Mă duc să iau ceva de băut și de ronțăit.
Will, unde e cafeneaua?
Ăsta e un teren de fotbal.
E drăguț cum crezi că asta înseamnă ceva pentru mine.
E loc în echipă pentru Rory?
Rory? Face… sport?
Niciodată. Dar cred că l-ar ajuta să fie într-o echipă.
Acum că e președintele clasei, a devenit prea obsedat de el.
Săptămâna trecută, a comandat un autoportret.
- Trebuie să fac ceva în compensație. - Bine. Vreau doar să-i pese cât de puțin.
Moralul echipei e cam scăzut.
Suntem… jalnici.
Răspunsul e „da”?
E în echipă? Trebuie să fie în echipă.
- Da, e în echipă. - Mulțumesc!
Apropo, nu trebuie să-l pui să joace imediat.
N-a mai dat cu piciorul în minge.
Ia chestia aia de lângă mine!
Tocmai am făcut un fotbal?
SINGLE PARENTS
- Bună, Angie! - Te omor!
Scuze. Din reflex. Bună!
- Îți place să locuiești în sauna mea? - Dacă îmi place?
Eu și Graham suntem încântați.
Avem porii așa deschiși că mă tem să nu ne iasă sufletele prin ei.
Gata cu vorbăria!
Sunt aici ca gazdă a ta, ca să reclam un incident.
Cum a fost azi?
Graham te-a întrebat cum a fost.
Cum e ăsta un incident?
Sunt un bărbat american!
Trec prin lume și sufăr toată ziua
știind că atunci când mă întorc acasă,
suferința mea va fi răsplătită în trei feluri:
un whisky,
o reluare din Justiție militară pe care n-am văzut-o de mult,
și liniște.
Trenul ăla a plecat, amice.
Ne-ai primit când eram la ananghie.
Graham e ca un câine adoptat din adăpost.
Știi ceva? Nu vreau un câine din adăpost.
Nimeni nu vrea, dar acum ai unul.
Și se va ține după tine, va vorbi cu tine.
Ai copii. Ei nu vorbesc cu tine?
Trăim conform unui cod comun
conform căruia nu ne interesează ce face celălalt.
E ciudat.
Dar așa e Graham. E dulce.
E ca și cum te-ar îmbrățișa un corn cu scorțișoară.
Vrea doar să fie aproape de tine.
Consider-o ceva plăcut.
Nu. Dacă vreți să mai stați aici,
trebuie să-i spui să-mi respecte spațiul intim.
Cu ocazia asta, spune-i să nu se mai apropie de stafidele mele în ciocolată.
Le ronțăi la Justiție militară.
Îmi pare rău.
O să stau de vorbă cu el.
Mai cumpără dacă vrei, moșule.
O să le fur din nou.
Tată, ia uite!
Sunteți praf, noi suntem învingători
Bine-ați venit la Aligatori
Dumnezeule! Mi-au arătat degetul.
E simbolul universal pentru „Te iubesc, tati.
Grație ție, am destulă încredere în mine să nu aleg un bărbat rău.”
Grație lui Rory.
Cine ar fi zis că e bun la sport?
Încă îi spune mingii de baschet „aia portocalie”.
Acum, uită-te la el.
Cântă cântecul Aligatorilor. E un jucător de echipă. Planul meu funcționează.
Grație lui, avem șanse la turneul din weekendul ăsta.
Apropo, îmi trebuie o copie a certificatului de naștere al lui Rory.
Pentru liga de fotbal de copii?
Să-i ateste vârsta. Copiii trebuie să aibă sub nouă ani.
Dar îl cunoști pe Rory. Are nouă ani. Nu e suficient?
Nu. E politica ligii.
Dacă n-am copia certificatului de naștere, Rory nu poate juca.
Dacă vrei să știi,
acel document s-a pierdut într-o alunecare de teren.
Ai fost într-o alunecare de teren?
Sau a fost un uragan? Uraganul… Edith.
Da. Mă mir că nu îți amintești, Will.
Ești meteorolog. Rușine să-ți fie!
Ai pierdut certificatul de naștere al lui Rory
într-un uragan care a lovit Louisiana în 1971?
Dacă te pui cu un meteorolog,
încearcă să nu ratezi.
Urmează știrile din trafic.
A fost un incendiu, și…
Poppy, ce se întâmplă?
Bine!
Rory n-are nouă ani. Are zece.
- Ba nu. - Ba da.
Am fost la o aniversare cu tema Ryan Murphy a unui copil de nouă ani,
dar de fapt era o aniversare cu tema Ryan Murphy a unui…
- Copil de zece ani. - Fiindcă nu făcea nouă ani.
- De fapt, făcea… - Zece ani.
Dumnezeule! Rory are zece ani?
Are zece ani. Și nu știe. Nu își știe vârsta adevărată.
Bine.
- Nu e bine. - Nu.
Bună! Ce faci?
- Aștept la ușă. - De ce?
Când vine Douglas acasă, poate ne distrăm puțin.
Bem niște suc de ghimbir, jucăm Twister.
O să vedem ce mai facem.
Aș da oricât să văd asta, dar trebuie să stăm de vorbă.
Trebuie să-l mai lași pe Douglas să respire.
- De ce? - Fiindcă el nu e normal.
E dintr-o generație când nu era ciudat să-ți dai copiii la pompieri.
Dar suntem oaspeții lui, iar dacă vrem să stăm aici,
trebuie să-i respectăm stilul de viață special.
Dar îmi place Douglas.
Cum să mă prefac că nu e așa?
Minunat. Oameni.
Doug… las.
Bună seara!
Și vouă.
A fost bine, mamă? Am fost destul de rece?
Ai fost grozav.
Dar am atâtea întrebări.
Era pătat cu supă pe cămașă. Cum a ajuns acolo?
Era o „cremă de”? Dacă da, de ce anume?
Bănuiesc că mânca supă în timp ce purta cămașă. Asta e tot.
Ar trebui să-l las în pace?
Să nu-i dau nicio atenție?
Cam așa.
Azi, am învățat o lecție prețioasă.
Dacă ții la cineva, nu spune nimănui.
Mamă, cum fac să fiu mort pe dinăuntru, ca tine?
Dragule…
O să-ți spun cândva. Dar nu azi, bine?
Uită ce am spus.
Nu te schimba. Fii tu însuți.
Chiar dacă asta înseamnă să-l enervezi pe Douglas.
- Vorbești serios, mamă? - Da!
Uriașul ăla va trebui să înghită.
Nu e singurul uriaș din casă.
Simt că am trei metri!
Douglas! Douglas, unde ești?
A fost bine cât a fost.
O să-mi lipsești, casă de bogătaș.
Nu pot să cred. Rory are zece ani?
Bine. Vorbește mai încet.
Nimeni nu știe asta în afară de mine, Ron,
pediatrul nostru și Miggy.
- Miggy știe? - Da.
Ne place să ne spunem secrete prin aerisire.
Bine, o spun. Nu mi-am spălat blugii niciodată.
Crezi că asta e rău?
- Rory nu își știe vârsta reală. - Poftim?
Sunt foarte invidios pe asta și vreau să particip și eu, dar tot nu înțeleg.
Știu că e greu de crezut, dar Rory era foarte mic pentru vârsta lui.
Se integra mai bine printre copiii mai mici,
- …și l-am ținut printre ei. - Dar de ce să minți?
Fiindcă n-am vrut să fie stigmatizat că a rămas în urmă.
Urma să-i spun cândva, dar acum m-am afundat în minciună.
E ca atunci când am purtat breton.
Am purtat și eu breton. Nu e același lucru.
Dar regret că a trebuit să porți povara asta. E greu.
Mulțumesc că spui asta.
Dar oricât nu-mi place s-o spun, Rory nu poate juca la Aligatori.
Știi mottoul echipei noastre. „Nu trișăm…”
Nu, scuze, asta e tot. Nu are un final special.
Nu, înțeleg.
E aiurea, mai ales că faptul că faceți parte dintr-o echipă învingătoare
v-a apropiat pe tine și pe Sophie.
Așa e, dar… cred că asta trece.
- Trebuie? - Poppy?
Tu și Sophie puteți avea un sezon numai de victorii.
Imaginează-ți. Finala statală în Sacramento.
Tu și ea împărțind o cameră de hotel.
O trimiți singură pe hol să ia gheață, fiindcă ai încredere în ea.
- S-ar simți independentă. - Exact.
Trebuie doar să păstrezi un secret mititel.
Tată! Vino să vezi ce am făcut cu cântecul Aligatorilor!
Rory zice că știe o fată de la Lakers care poate dansa pe el!
Super! Vin imediat, scumpo!
Bine, mă bag.
Nu te uita în jos, bunicule.
Acum, sunt o scorpie rea.
Da, Lizzo.
BUN-VENIT LA AL 23-LEA TURNEU FINKEL DE FOTBAL PENTRU COPII
E ziua meciului. Sophie, cum stăm?
O să câștigăm!
O să luăm o tonă de gheață la Sacramento!
Poftim?
O să vezi.
Poppy, chiar facem asta?
- Cedezi? - Normal că cedez!
Liniștește-te. Will, trebuie doar să ții secretul în gură,
și să-ți ții gura închisă.
Avem tot ce trebuie pentru un pact mortal.
Hai, Rory! Hai!
Da!
Așază-te. Am pregătit prânzul.
Da!
Aligatorii sunt de neoprit!
Da!
Rory. Rory!
Da!
Ai nevoie de un asistent? Vrei să joci golf?
Haide!
Da!
Aligatorii sunt pe cale să câștige campionatul!
Da!
Douglas?
Am încercat să înțeleg asta,
dar nu e ca atunci când îți legi șireturile.
- Ai puțin timp? - Nu, n-am puțin timp.
- Bine. Revin mai târziu. - Nu!
Nu reveni.
Ce-i cu tine, copile?
De ce vrei să petreci timpul cu un bătrân?
Fiindcă țin la tine.
Dă-mi voie să te eliberez de obligația asta.
E cel mai frumos cadou pe care îl poți oferi altcuiva.
Stăm sub același acoperiș,
dar suntem în asta tot singuri, da?
- Ce e „asta”? - Asta!
Asta! Viața! N-are niciun rost!
Vrei să știi cum treci prin ea?
E fiecare pentru el!
Ar fi bine să înveți asta.
- Ce se întâmplă? - Nu e nimic, mamă.
O să-i spun Dlui Răget că nimic nu contează.
Așa te vreau.
Ce-i cu tine?
Cum poți vorbi așa cu Graham?
Ți-am spus deja, îmi place să am spațiul meu.
Te-am avertizat. Ce vrei să fac?
Trebuia să țipi la el? Nu poți să faci ca mine?
Te prefaci că mergi la baie,
și apoi stai acolo o oră?
Sau ceva radical,
cedează și petrece puțin timp cu el.
Tu ești familia lui. Ce vrea de la mine?
Să ghicesc? Un model masculin?
Graham n-a mai locuit cu un bărbat.
Poate că spera să faceți lucruri bărbătești,
cum ar fi să spuneți că o navă e o „ea”
sau să vă cumpărați blugi, sau ce naiba faceți voi bărbații!
Apropo,
Graham consideră că faci parte din familie.
Dar se pare că ești doar gazda noastră.
Și pentru că suntem doar chiriașii tăi,
am putea să locuim într-un loc mai sigur pentru Graham
și mai puțin umed pentru mine.
Fir-ar să fie! Știam eu.
Tony, ascunde bomboanele de ciocolată!
FINALA
Pe ei, Rory! Începem.
Da, Rory!
Da! Ia-i! Pe ei!
Nu! Hai, arbitrule! Uită-te la mâinile copilului!
Trișează!
Dle antrenor, ce-i aia? Vrei să-ți stăpânești jucătorii?
Așa. Rory!
Ascultă.
Vreau să șutezi mingea în pieptul lui.
Parcă în fotbal nu conta dacă pierzi sau câștigi.
Ce glumeț e!
- Ce ne mai distrăm! - Așa e.
Așa.
Will.
Conducem cu 24 la 0.
De ce nu lași pe altcineva să execute penaltiul?
Vreau o victorie la scor. Vreau ca un ziar de fotbal din Brazilia
să se întrebe dacă am mers prea departe.
Rory o să-l omoare pe copilul ăla.
Mai devreme a vrut să culeagă o păpădie și n-a putut s-o rupă.
Atunci n-are ce căuta pe teren.
Rory e copilul meu, și vreau să iasă.
Când e pe teren, e copilul meu!
Hai, Rory! Să-l trimitem pe copilul ăsta la plimbare cu ambulanța!
Până aici. Rory, ieși de pe teren!
- Poppy, n-ai voie pe teren. - Să mergem!
Poppy, ce faci?
Plecăm. Vino!
În niciun caz.
A mai rămas bătaie de dat în cutia asta.
Dispari, Poppy!
- Poftim? - Da.
Nu e vina mea că am cel mai puternic și mai bun șut din echipă.
Au nevoie de mine. Sunt special.
Nu ești special. Ai zece ani!
Poftim?
Nu ai nouă ani, ai zece. Ești prea mare pentru liga asta.
E șocant!
Sophie, treci în mașină!
Nu am știut despre asta!
Sophie, nu glumesc. Urcă în mașină.
Dle antrenor Floyd, știai asta?
Fiindcă dacă știai, ai încurcat-o!
Sophie, fugi!
Bună, puiule! Cum te simți?
Cum crezi? Am zece ani.
Am trecut la două cifre, și nici n-am știut.
Știi cum așteptam aniversarea de zece ani.
De ce altceva aș cultiva nouă sosii de Rory?
Scumpule, îmi pare rău.
Nu m-am gândit la astea în ziua aia pe teren.
Ziua când te-ai hotărât să-mi distrugi viața?
Erai copil mic,
și unii copii se luau de tine fiindcă erai mic.
Mic? Sunt uriaș!
Mi-au dat cafea gratis la fast-food fiindcă m-au crezut polițist!
Știu, dar atunci nu erai.
Erai un mititel cu ochi mari și un zâmbet strâmb.
Unii copii te jigneau,
așa că am țipat la ei într-un mod care…
N-o să-ți dau detalii, dar m-au dat afară de la locul de joacă.
Poppy, bestie ce ești!
După aceea, vorbeam cu tatăl tău
despre ce se va întâmpla când nu voi fi de față.
Am vrut să ai un avantaj.
Aveai deja prea multe probleme.
Părinți cu o căsnicie pe muchie de cuțit,
ca să nu mai zic că ești un băiat negru în America.
Am sperat că îți va da încredere.
A funcționat. Mă iubesc.
Dar în tot acest timp am crezut că e din cauză că sunt special.
De fapt, sunt doar bătrân.
Hei!
Rory Denzel Banks!
Nu îmi pasă câți ani ai.
Ești special.
Poate zilele astea puțin prea special.
Când ai fost ales președintele clasei, ți s-a urcat la cap.
Bine. O las mai moale.
Dar nu știu cum să dau ochii cu prietenii mei.
Știu toți, mamă. E stânjenitor.
Îmi pare rău, Rory!
Am făcut ce credeam că e mai bine!
Miggy! Culcă-te!
Jack e acolo?
Simt că mi s-a luat de Nicole Kidman.
Surpriză!
La mulți ani!
Uite cine e aici.
- Sosiile mele! - Salut!
E extraordinar!
- Salut, băieți! - Zece ani fericiți!
Mulțumesc.
Sărbătoritule!
- Salut, bătrâne! - Deci ai zece ani?
- Așa cred. - E atât de mișto!
Serios? Nu mă consideri bătrân?
Ca un pensionar care umblă dimineața prin mall, cu pantalonii până la piept?
Ce? Nu! Ai vârsta cu două cifre. E foarte tare.
Ușurel, Cooper.
E același copil, doar puțin mai aproape de moarte.
Sophie.
Vreau să-mi cer scuze că am luat-o razna mai devreme.
Cred că nu știu să câștig.
Deși, în apărarea mea, n-am mai făcut asta.
- A fost distractiv să te văd așa. - Da.
Doar o dată a trebuit să mint că nu ești tatăl meu.
Asta e bine.
Mi-a plăcut mult să petrec atâta timp cu tine.
Dacă ești de acord, mi-ar plăcea să continui așa,
chiar dacă nu vom mai câștiga.
Am știut tot timpul, dar n-am spus nimănui.
Ăsta ar trebui să fie subiectul principal.
M-am plictisit de tine, Miggy.
Deci te-ai mutat?
Aproape. Toate lucrurile noastre sunt în mașină.
Și lucruri de-ale tale pe care le-am luat.
- Gata cu teatralismul! Mută-te înapoi. - Îi ceri scuze lui Graham?
În familia Fogerty nu ne cerem scuze.
Nu suntem oameni afabili.
O învinovățesc pe mama și iernile din Buffalo,
dar mai mult pe mama. Îngrozitoare femeie.
Bine. Pot încerca să fiu mai bun. El unde e?
Salut, puștiule! Știi…
M-ai întrebat ceva ieri, iar eu…
Ei bine, nu ți-am răspuns.
Uite cum facem. Ridică-te.
Acum, întoarce-te.
Așa. Asta e important.
Ai grijă că partea groasă
e cu vreo 12 cm mai jos decât partea subțire.
O înfășori o dată.
- Trebuie să știu. - Da?
Ieri, aveai supă pe cămașă.
Ce s-a întâmplat?
Am luat o supă la pachet la cabinet,
dar nu îi puseseră bine capacul,
și s-a vărsat peste tot.
Ce păcat!
Așa e.
De când au trecut pe capace ecologice,
tot localul s-a dus de râpă.
Vezi ce am făcut cu partea groasă?
Am trecut-o prin bucla pe care am făcut-o,
în fața părții subțiri.
Și…
Ia uite.
Uită-te la tine.
Uită-te la mine.
Mulțumesc, Douglas.
Cu plăcere, copile.
Doamne, ce drăguț!
Scuze că m-am folosit de fiul tău ca să recâștig iubirea fiicei mele.
Și mie îmi pare rău.
Nu cred că eram pregătiți
pentru partea întunecată a fotbalului pentru copii.
Bine că mai avem suporteri.
Sport!
O vezi și tu, da?
Nu e singura ciudată. Tot o să vin la meciuri.
Trebuie să-l susțin pe antrenorul secund.
Țineți minte! Ce contează e munca în echipă!
Acum, luați aminte!
Cinci, șase, șapte, opt!
Sunteți praf, noi suntem învingători
Bine ați venit la Aligatori
- Când vor juca fotbal? - Nu jucăm.
Practic, suntem doar o trupă de dans în adidași cu crampoane.
Dacă nu te superi, mă așteaptă să mă arunce în sus.
Subtitrarea: Vlad Dumitrescu