Deci, în primii zece ani de viață, i-am spus „periuță de dinți”,
dar, în apărarea mea, îți perii dinții, nu dintele!
Măcar mă ascultați?
Cu siguranță nu.
Scuze, Miggy! Mi-am dat seama că iar mi-am uitat ața dentară.
Porți ața dentară cu tine? În cutie sau desfăcută?
În cutie, Miggy.
E pentru geanta când rămân la Douglas. Tot împachetez și despachetez.
Uit lucruri.
O dată am stat o zi întreagă fără sutien. M-am simțit dezechilibrată. Și puțin sexy.
Douglas nu doarme niciodată la tine?
Niciodată. Casa mea e mai confortabilă. Suntem mai fericiți acolo.
Poftim? Nu-mi amintesc să-mi fi cerut părerea.
Cearșafurile mele sunt țesute manual în fiordurile din Norvegia.
Fac doar două seturi pe an. M-am gândit că e de la sine înțeles.
Nu vă mai certați!
Nu ne certăm. Doar avem o discuție jucăușă.
Bine, o să repar asta.
Douglas, noaptea asta trebuie să o petreci la Poppy.
Nu te obosi, Miggy! Douglas nu-și schimbă obiceiurile.
Mă deranjează ce spui. Știi că în 1972 am dormit afară trei nopți,
pe un trotuar din Buffalo, ca să iau bilete la Sabre?
A trebuit să stăm adunați ca să ne încălzim.
Dar cu apropierea vin și bolile.
Gregory…
În fine. Uite Poppy, dacă vrei, rămân la tine peste noapte.
Să vorbim despre Gregory? Fiindcă…
Știi ceva? Nu contează!
Nu te uita, Miggy! O să-l sărut pe acest bărbat.
Să te văd!
Pregătește-te pentru cea mai frumoasă noapte din viața ta!
- Salut! - Naiba să te ia!
Noaptea trecută a fost cea mai urâtă din viața mea!
Bate palma! Nu poate fi decât mai bine!
SINGLE PARENTS
Gregory.
Miroase ciudat aici.
Probabil e prânzul lui Graham.
Aveam doar ouă, așa că am fiert șase și am terminat de gătit.
- Bună, Colin! - Bună, Angie!
Cum merge?
Știi cum e, o zi obișnuită în mlaștină până acum.
Da.
Asta e bine.
Numai bine!
Da.
Pe mormântul micuț al lui Cupidon, ce a fost asta?
M-au trecut fiori, dar nu plăcuți, evident.
Lucrurile între mine și Colin s-au cam răcit de la Ziua Îndrăgostiților.
Serios? De ce? Am crezut că se leagă ceva între voi în leagăn.
Erați…
Ce ți-am spus despre ridicarea pumnului? Nu.
Da, a fost ceva între noi, bine?
Ceva ce probabil era nepotrivit pe terenul școlii.
Dar nu s-a mai întâmplat nimic de atunci.
Crezi că poate te vede doar ca pe o mamă din clasă?
O mamă din clasă? Poftim?
Dle, vă invit să vedeți marfa.
Nu prea mult.
Trebuie doar să-l prind pe Colin singur,
să-l seduc și va rămâne fără putere.
Am nevoie doar de o intrare.
Ce zici de Sophie?
E colegă de bancă cu copilul lui Colin.
Percy? Nu știu dacă Sophie îl place prea mult.
Nimeni nu-l place. E obsedat de mere.
Felul în care vorbește despre merele Fuji îți dă fiori.
Doamne, aș ucide pentru un hobby.
Mă rog! Mersi, copii!
Acum plecați!
Dumnezeule! Will, e perfect!
Îl invit pe Colin diseară pentru o întâlnire de joacă.
Îți pot împrumuta fata ca momeală?
Stai așa! Parcă diseară îi scoatem pe Graham și Sophie la pizza.
Plănuim asta de mult.
Iau microdoze de LACTAID de luni.
Îmi pare rău, asta e mai important.
Vine omul din mere.
De ce m-ai obligat să dorm la Poppy?
Tot corpul meu e distrus. Pune mâna.
E vertebra L5.
Doamne! Discul ăla vrea afară.
Da, toată experiența a fost un coșmar, de la început până la sfârșit.
În primul rând, n-am putut să beau un pahar înainte de culcare,
fiindcă Poppy nu are whisky single malt,
deci a trebuit să beau vin roșu ca un șef de sală care închide cârciuma.
Apoi am fost în baia ei, care e cât o Alfa Romeo.
Nu înțeleg referința.
- E o mașină mică, Miggy. - Dacă spui tu.
M-am dus să mă spăl pe dinți și nu aveam unde să pun periuța
din cauza sutelor de lumânări și aiureli
și capacele de la o grămadă de lucruri.
Așa că am pus-o pe vasul toaletei, ca un gigolo într-o toaletă de la Denny's.
Apoi s-a făcut 20:45, deci a trebuit să fac.
- Ce să faci? - Să fac pace cu cina mea.
Tot nu înțeleg.
Caca, Miggy!
Să arunc ancora!
Să dau drumul dulăilor! Haide!
Problema e că toaleta e la doar 15 cm de dormitorul ei,
separată de un perete gros cât un sâmbure de strugure.
Deci găinile nu pot veni la coteț, dacă înțelegi ce spun.
Știi, n-am văzut o găină în viața mea.
Deci eram blocat ca o betonieră defectă și voiam doar să mă relaxez,
dar Poppy se uita la Frasier cu volumul la maxim.
Știi cum se aude vocea lui Roz printr-un subwoofer?
Ea râdea de parcă îl vedea prima dată.
Roz, tu o spui pe șleau!
Și lasă televizorul deschis când adoarme.
Dar acum vine partea cea mai rea, patul!
Salteaua m-a atacat de parcă m-am luat de familia ei.
Ce noapte! Nu-mi place să văd un bărbat alb înalt și bogat care suferă așa.
Ce ai să faci acum?
Nu știu ce am să fac, dar nu pot să spun nimic,
fiindcă nu vreau să o rănesc.
Bună! Mi s-a părut că te aud tropăind pe aici.
Asta, sau Miggy a cumpărat un ponei.
În fine, voiam doar să spun că noaptea trecută a fost minunată
și înseamnă mult că ai dormit la mine.
Ce nostim, tocmai îi spuneam lui Miggy cât mi-a plăcut.
Așa e!
L-am întrebat, „Ți-a plăcut?” ”Da”, zice.
Zic, „Cât de mult?” El zice, „Mult”.
Apoi zic, „Nu, dă-i o valoare exactă!”
El zice, „Cinci stele.” Eu zic, „Din câte stele?”
Apoi ai intrat tu.
De fapt, vrea să o facă din nou.
- Serios? - Diseară!
Ar fi plăcerea mea.
- Mi-ar plăcea mult. - Mulțumesc!
MALONADONEY'S „E LOCUL!”
Pizza, bere de ghimbir,
scenă goală unde cântau gondolierii ăia mecanici și siniștri.
Despre asta e vorba.
Nu avem nevoie de mama ta sau de fata mea.
Da, ne e mai bine fără ele.
Tocmai au adus animale de pluș noi și sunt la înălțimea ideală.
Ar trebui să-l opresc pe angajat până nu le îndeasă prea tare.
- Bună ziua, domnule! - Numele meu e Louis.
Nu-mi spuneți „domnule”! Sună condescendent.
Louis. Scuze!
Mă întrebam dacă ai putea să nu îndeși păpușile prea tare.
Am foarte puțină putere în slujba asta,
mai puțin când e vorba de mașina asta.
Le îndes cum vreau.
Bine.
Te susțin până la capăt.
Dar eu și prietenul meu avem o seară a băieților.
Abia așteptăm să ne distrăm și să agățăm o gorilă de pluș sau două.
Se pare că omul tău e ocupat.
Fii atentă!
Drajeurile Gushers. Hopa! Toate! Drajeurile!
E doar sucul din mijloc.
Sucul nu sare peste tot când deschizi ambalajul?
Nu dacă are și pai.
Amice, mașina e liberă.
Ești pregătit să agăți până nu mai putem agăța?
Mă ocup eu de străinul ăsta trist.
Aveți nevoie de ajutor ca să vă găsiți familia, domnule?
Te prefaci că…
Bine. Știi ceva?
Te-am confundat cu un prieten al meu.
Scuze!
Acum am să plec.
„Domnule” chiar e condescendent.
Spune-mi sincer!
Crezi că nuanța asta mă face să par prea…
Cum să o spun?
Prietenoasă?
Arăți ca un șoarece sexy din desene animate.
Mulțumesc!
Nu e distractiv?
Doar noi, fetele, aranjându-mă pentru o întâlnire?
Chiar e o întâlnire? Din câte știu,
copiii de nouă ani nu prea condimentează lucrurile.
Vorbești cu Angie D'Amato.
Nu îți face griji pentru condimentare!
Mergem pe muchie de cuțit, nu?
Vreau să stai cu Percy vreo două ore
cât eu o să fiu singură cu tatăl lui, bine?
Zâmbește larg, Sophie!
Ziua bună!
Intrați!
Simțiți-vă ca acasă!
Ne descălțăm?
Dacă vrei să începi așa, vedem unde ne duce seara.
Glumesc!
Bună, Percy!
Vrei să vezi…
- Camera prietenului meu, Graham? - Sigur!
Putem să jucăm Livada?
Poate!
Unde e Graham?
Iubește viața.
Pe undeva.
Îți torn puțin vin?
De fapt, te superi dacă ies să fac câteva cumpărături?
Nu știu voi, dar noi consumăm prosoapele de hârtie ca pe nimic.
Am văzut o femeie la TV storcând unul și apoi l-a folosit iar.
Nimeni nu face asta, nu?
Da.
Fugi de-aici!
Am deja un bărbat.
Mulțumesc mult.
E așa de plăcut să cunosc alt părinte singur, care înțelege jongleria asta.
- Da. - Sună-mă dacă e vreo problemă!
De fapt, n-am telefonul tău…
Distractiv!
Se pare că ești liberă să joci Livada cu noi.
Hopa! Ai mâncat prea mulți sâmburi de măr și ai făcut intoxicație cu arsenic.
E timpul să mergi la spitalul merelor.
Iar?
De ce mai trebuie să ne jucăm cu ciudatul ăsta?
Nu mai rezist la încă o recoltă.
Ai pierdut deja șansa cu Colin.
Ba nu. Mai am nevoie de timp, asta e tot.
Uită-te la mine!
Când se întoarce, o să-i ard fața cu cât sunt de picantă.
Nu mai sunt paturi în spital. Putrezești!
Bună!
Mulțumesc mult că ai avut grijă de Percy.
Am făcut atâtea cumpărături la marele vostru magazin Target.
Acum că sunt un tată singur,
e greu să găsesc timp ca să hrănesc copilul,
apoi să merg să cumpăr toată mâncarea necesară pentru hrănire.
Fac automate de hrănire pentru pisici. De ce nu și pentru copii? Nu?
- Noi o să plecăm. - Serios? Deja?
Dar Sophie și Percy se distrează așa de bine!
- Serios? - Da.
Măr.
E extraordinar.
Lui Percy îi e greu să-și facă prieteni din cauza…
- Merelor? Da. - Despărțirii.
Asta…
Dar, dacă e cineva care poate fi pasionată de un singur subiect…
- Aceea e Sophie Cooper. - Bine.
Atunci să lăsăm prietenia asta să înflorească?
Mai stau puțin?
Da, o să-mi încălzesc lampa cu lavă,
ne putem dezbrăca.
Glumesc!
Nu am o lampă cu lavă.
Asta e foarte bună.
Bărbatul ăla încă se uită la noi.
Să chemăm un adult?
Mă ocup eu.
O bagi în sperieți pe Taylor.
Ăla e numele ei?
Da, nu am fost prezentați.
- Termină! - Nu am să termin!
Asta trebuia să fie seara noastră.
Da, dar a trebuit să mă ocup de o fată.
Tu n-ai înțelege.
Eu n-aș înțelege?
Fiind și eu un bun Will, înțeleg perfect.
Sunt surprins doar că te cobori așa de jos doar ca să-ți întrerupi seceta.
- Seceta? - Da, am spus-o.
Anul trecut pe vremea asta, erai de neoprit.
Urechi de Iepuraș, Louisa, fata mea.
Și din mesajele primite de la Lance, se pare că ai ras tot în tabăra spațială.
Dar până acum în clasa a doua?
Zero.
Nu te răzbuna pe mine fiindcă mama are pe cineva și tu n-ai.
Între timp, eu sunt hrănit de o femeie mai în vârstă cu mozzarelle.
Graham, am înțeles. Ești italian.
Ca 1/8 dintre noi.
Esci da questo ristorante, meteorologo!
Așa se spune în italiană la „Ieși din restaurant, meteorologule!”
Nimic nu m-ar face mai fericit.
Dar nu pot, fiindcă tu ai nouă ani și nu e în regulă.
Pleacă odată!
Bine. Fă cum vrei! Am să plec.
O să plec!
O să… plec.
Uită-te la mine cum plec!
Așa. Runda a doua.
E timpul pentru somnic.
Somnuleț.
E o plăcere.
Minunat!
Bine, Douglas. Pot să-ți spun ceva?
Orice.
- Urăsc asta enorm. - Poftim?
- Și tu urăști asta? - Cu tine în patul meu…
Parcă dorm cu Frankenstein care e electrocutat ca să învie.
Noaptea trecută a fost îngrozitor.
Te-ai agitat continuu.
Nici măcar Frasier nu m-a liniștit.
Gregory.
Și de ce n-ai zis nimic?
Fiindcă era un progres.
Ai venit în lumea mea. Ai dormit în patul meu stupid.
Ai fost pe terenul meu o dată.
Nu credeam că e o chestie de teren.
Credeam că ne simțim mai bine la mine acasă.
Normal. Locuiești în casa unui ticălos din filmele James Bond.
Din cauza asta, eu sunt mereu cea care vine la tine.
- Recunoaște, Douglas, tu dictezi! - Nu…
Haide!
Dacă eu luam hotărârile,
copiii noștri ar fi la internat și noi ne-am îndopa cu creveți
în paradisul fiscal tropical ales de tine.
Fac tot ce pot, Pops!
Știu, dar asta nu se va schimba.
Și trebuie să decid dacă vreau să fiu cu cineva
a cărui lume va fi mereu puțin mai importantă decât a mea.
Haide, nu e corect!
Îmi îndeplinesc obligațiile. Am grijă de Rory.
Mă prefac că am mintea deschisă în conversații,
precum cea pe care o avem acum.
Bine, suntem amândoi obosiți.
Hai să spunem „noapte bună” și să dormim fiecare în patul lui, bine?
Vreau să fiu singură. Mă rog, singură cu Frasier.
Știi ceva?
Ca să știi, toată lumea știe
că țara asta nu a făcut un serial bun de la JAG.
Ce e JAG?
Știi ceva? Nu pot vorbi cu tine când ești așa.
Colin!
Sunt însetată! Grăbește-te!
Vai!
M-ai prins dansând.
Nu sunt singur cum te-am prins făcând ceva,
ținând cont că tocmai m-ai trimis în bucătărie,
apoi mi-ai spus să mă grăbesc înapoi.
Tocmai mi-am dat seama că nu te-am servit cu o gustare.
Nu.
Căpșune și ciocolată?
În general îmi place să folosesc Quik de căpșune,
dar în seara asta am vrut să nu mă grăbesc.
Pot să spun că mă simt puțin ciudat vizavi de situația asta?
Să mănânci ciocolată pe o canapea imaculată?
Suntem obraznici, nu?
Întinzi așa de mult gem pe pernă.
Scuză-mă, trebuie să lămuresc lucrurile.
Suntem la o întâlnire?
Fiindcă nu cred că ar fi o idee bună.
Poftim? Nu.
O întâlnire?
Ești foarte comic. Nu, asta e… Ai crezut că e o întâlnire?
Da, din cauza lumânărilor…
Mi-au obosit ochii de la lumina puternică!
Și muzica insulară seducătoare…
O schimb!
Computer, cântă „Băltoaca de noroi”.
Nu am găsit melodia.
Bine. Scuze! Am înțeles greșit.
Da.
Se face târziu, deci ar trebui să plecăm.
Da, sigur.
- Mă duc după Percy. - Bine.
Întâlnire de joacă…
reușită.
Planul a eșuat.
Întâlnirea de joacă n-a fost reușită.
Cred că tatăl tău avea dreptate. Sunt doar o mamă de școală banală.
- Dar o veste bună, am terminat. - Vai, nu!
- Asta e o veste proastă. - Cum adică?
Cred că acum îl iubesc pe Percy. Ceva s-a schimbat.
Acum vreau doar să vorbesc despre mere.
- Mereu. - Poftim?
Sunt într-o poziție proastă, da?
Dar dacă ei pleacă acum, poate scap cu viață din asta.
Nu se va întâmpla, iubito!
- Ei rămân, altfel… - Altfel ce? Ăsta e deja un dezastru.
Altfel îi spun lui Colin că întâlnirea asta a fost o cursă
cu copii ca momeală.
Da, e cel mai urât mod în care o poți spune, dar…
n-ai face asta.
Colin! Angie a organizat totul ca să aibă o întâlnire cu tine!
A spus tot, nu?
Da. Scuze!
Mi-am dat seama în aer că e prea târziu.
Ce părere ai despre portocale?
Uite, Colin!
Îmi pare rău că tot ce am făcut azi
a fost nebunesc și oferă baza acționării în judecată.
Adică atunci când ai placat copilul ca să ascunzi faptul că mă placi?
Asta s-a întâmplat?
Da, cred… Da, e corect.
Cred că nu mi-a plăcut că mă vezi doar ca pe o mamă din clasă.
Angie, chiar te plac.
Ești frumoasă și ciudată,
și spui „funduri” des.
Funduri.
Dar să fiu părinte singur e ceva nou pentru mine.
Încerc doar să nu mă scufund.
Nu știu cum ar trebui să-l duc pe Percy la școală la ora și data corecte.
E copleșitor. Tu cum reușești?
Nouă ani de antrenament.
Și dacă azi dovedește ceva e că încă nu am înțeles totul.
Dar vei ajunge acolo.
Te pot ajuta.
Mi-ar plăcea.
În cele din urmă, toți cumpără marfa.
Nimic. Nu mă băga în seamă.
Copiii.
- Bună! - Bună, Poppy!
- Sunt Douglas Fogerty. - Știu.
- A apărut numele tău. - Știu.
Încercam doar să fiu drăguț.
A fost o ratare.
- Nu poți să dormi? - Nu.
Mi-e dor de chipul tău.
Să încercăm chestia aia, Face Phone?
- FaceTime? - Nu cred că e aia.
Îmi vine să spun… Face Guy.
Ce… Acum țipă la mine. Ce…
Apasă pe „accept”.
Ai reușit!
Iată-te! Ești așa de frumoasă!
Crezi că băieții și fetele noastre din Afghanistan
știu că pot folosi asta ca să-i vadă pe cei dragi de acasă?
Sunt sigură că da.
Asta e bine.
Uite, Poppy, m-am gândit!
Nu e vorba de lucruri sau a cui saltea e mai confortabilă.
Am nevoie doar de tine.
Ce-ai zice să mă mut la tine?
Pe bune?
E drăguț, dar nebunesc.
Doar parcarea în rând te-ar ucide. Și unde vor dormi copiii?
Ciudat că nu m-am gândit la asta.
Bine, modificare. Tu și Rory vă mutați aici.
Și nu în condițiile mele. Poți schimba orice dorești.
Tu…
- Hei, salut! - Ce s-a întâmplat? Unde e Poppy?
Voiam să văd cum merg lucrurile. Mă simt prost. Am stricat totul?
Închide! Vorbesc cu Poppy.
Bagă-mă în conferință!
La revedere!
Bună! Unde rămăsesem?
M-ai invitat să mă mut cu tine și e o ofertă extraordinară.
Aș vrea să mă gândesc peste noapte.
Doar dacă pot să dorm lângă tine.
Bine.
Noapte bună, Poppy!
Noapte bună, Douglas!
Până aici! Nu mai sunt disponibil.
Frasier Crane a…
Da!
Nu!
Omule, te joci de jumătate de oră!
- Mai lasă și pe altul! - Lasă-mă în pace!
Prietena mea Angie și fiica mea m-au abandonat,
iar acum mi-am pierdut cel mai bun prieten copil.
Ba nu!
Ce s-a întâmplat?
Ți s-a terminat norocul cu noua ta femeie?
Nu, i-am luat numărul de telefon.
Mă rog, telefonul mamei ei. Înțelegi tu.
Dar asta trebuia să fie o seară a băieților.
Nu trebuia să te abandonez pentru doi ochi drăguți.
- Atunci de ce ai făcut-o? - Aveai dreptate.
Clasa a doua a fost un deșert.
Dar știi cine a fost cu mine mereu?
- Eu? - Nu, mama!
Dar și tu. De asta i-am spus lui Taylor că trebuie să mă ocup de un adult.
Mulțumesc!
- Vrei să te joci cu gheara? - Da.
Hai să câștigăm animale de pluș și să le iubim enorm toată viața!
Așa. Dă-i bătaie!
Da, așa!
- Nu, prea în față. - Da!
- În față? - Nu, dă-o…
- Ce faci? - În ce direcție?
- Concentrează-te! - Nu mai țipa! E foarte stresant.
Subtitrarea: Vlad Dumitrescu