NETFLIX A LEGENDARY PICTURES UVÁDĚJÍ
Kde jen začít?
ANGLIE
JÁ 0 ROKŮ
Zaprvé musíte vědět, že mi matka dala jméno „Enola“.
Vlastně na tom trvala.
Enolo…
Enolo.
Vím, neobvyklé jméno, ale matka zbožňuje hry se slovy.
- Připravit. - Pozor.
Teď!
A „Enola“ pozpátku je „alone“, „sama“.
SAMA
Jo!
Neustále mi opakovala…
Ty si poradíš sama, Enolo.
A přesto jsme byly stále spolu.
- Ne. - Ano!
Otec zemřel, když jsem byla malá.
Skoro si na něj nepamatuji.
Oba mí bratři odešli z domova brzy nato. Ani na ně si téměř nevzpomínám.
A tak jsme zbyly jen my dvě…
a bylo to báječné.
Nebyla to obyčejná matka.
Neučila mě navlékat mušle ani vyšívat.
Naše náplň byla jiná.
Četba.
Věda.
Sport.
Různá cvičení.
Jak fyzická,
tak duševní.
Dle matky jsme mohly na Ferndellu podnikat cokoli…
Promiň, dědo.
…a být kýmkoli.
Byla pro mě vším.
Ale neříkala mi všechno.
Dámy, takže máme na vybranou:
Temnem bank,
Bergen nelhat,
- Ellie Houseman. - Skvělé.
- Shodneme se? - Ano.
Ellie Houseman.
Ano.
Podle matky bylo soukromí to nejposvátnější.
A také se nejčastěji narušovalo.
To mě přivádí k druhé zásadní věci.
Před týdnem, v červencové ráno mých šestnáctých narozenin, jsem procitla…
Mami?
…a zjistila, že matka je pryč.
Opustila Ferndell Hall, náš domov,
někdy v průběhu noci.
Mami?
A už se nevrátila.
Nenechala mi nic až na pár dárků, které mi předala paní Laneová.
KVĚTOMLUVA
Tak milé dárky!
Podívej, malovala je sama.
UŽÍVEJ TYTO DARY MOUDŘE
Byly jsme šťastné. Ne snad, paní Laneová?
Neměla mi je dát sama?
A zatřetí musíte vědět,
a někteří z vás už se možná dovtípili,
že jízda na kole není mou silnou stránkou.
Ale když spěcháte, není vyhnutí.
Začtvrté vám musím sdělit, že se právě chystám vyzvednout své bratry,
Mycrofta a Sherlocka.
Pozpátku se čtou Tforcym a Kcolrehs.
Neměla bych čtení pozpátku přikládat takovou váhu.
- Děkuji. - Ano.
Sherlock Holmes.
MLADÝ DETEKTIV VYŘEŠIL PŘÍPAD
Slavný detektiv, vědec, chemik,
houslový virtuos,
zdatný střelec,
šermíř, bojovník s holí,
rohovník
a mistr dedukce.
Můj geniální bratr.
Ten všechno vyřeší.
Pane Holmesi?
A… pane Holmesi?
Ano.
Poslali jste pro mě?
Přišel telegram.
Že vás mám vyzvednout.
A zapáté musíte vědět,
že už mě poměrně dlouho neviděli.
Enolo.
Proboha.
No ne!
Tak neupravená.
A co klobouk a rukavičky?
Klobouk jsem měla.
Ale svědí mě z něj hlava. Rukavice nemám.
Nemá rukavičky?
Zjevně ne, Mycrofte.
Neposlali jsme pro tebe, ty hloupá, ale pro kočár.
- Máš ho alespoň s sebou? - Kočár?
Ano.
Který máte na mysli? Napadá mě jich hned několik.
Kočár, který platím!
Aha.
Asi jste si nás s někým spletl.
Chlapče, sežeň nám kočár.
Honem!
Co to…
Dobrý bože, pohleď na ten dům.
Není nádherný?
Na co si to kčertu hraje?
Pánové, vítejte doma.
Už je to tak dlouho.
Co to je?
Tenis?
Podle maminky jsem velmi zdatná.
To byl asi game.
Kde kčertu je?
Přijde mi, že to probíhá dobře, vám ne?
Neustlala si postel.
- Chryzantémy. - Neuklidila si pera.
- Kalina a mrkvous. - Nech ty proklaté květiny, Sherlocku!
K zločinu tu nedošlo.
- Jak? Jsi si jistý? - Téměř vyčerpala svou zásobu tužek.
Zjevně se rozhodla ji nedoplnit.
A oběti únosu své zmizení málokdy plánují.
Nehodlala se vracet.
Přesto svůj záměr dokonale zamaskovala.
To je dobrá zpráva, ne?
Záleží, jestli spoléháš na její návrat.
Dobrý bože! Feminismus.
Možná je šílená nebo senilní.
Ale šílenství v naší rodině? Pochybuji.
Při odchodu nezanechala žádné zjevné stopy.
Soudím, že byla při smyslech.
Blázen by nesvedl sepsat účty, které mi deset let posílala,
tak přesně a přehledně:
popis koupelny…
- Která neexistuje. - …a WC…
- Taktéž. - …a neustále rostoucí platy
komorníků, panských, kuchtiček,
- zahradníků… - Už to chápete.
A pro Enolu učitel hudby,
tance, guvernantka…
Enolo, mělas aspoň guvernantku?
Tady by vás nechtěla.
To je její soukromý prostor.
Pověz mi, dohlédla alespoň na tvé vzdělání?
Vzdělání si cenila.
Učila mě sama.
Dala mi přečíst všechny knihy v naší knihovně.
Shakespeara, Locka,
encyklopedii,
Thackeraye a eseje Mary Wollstonecraftové.
A četla jsem je kvůli sobě.
Pro své vzdělání.
Dle matky nejlepší způsob, jak se stát mladou…
ženou.
Chtěla, abys dopadla takhle?
- Mycrofte. - Co?
Nevím, čím chtěla, abych byla.
Opustila i mě.
Vrátí se, že, Sherlocku?
Nebo ne?
Co chystá, Sherlocku?
Na další sňatek je stará, o jiných jejích ambicích nevím.
Měla jen Enole zajistit slušný život
a sama důstojně dožít…
Je to můj dům, ne její. Již od otcovy smrti.
Prosila o 16 let, aby tu vychovala Enolu.
Já jí je dal! Zasloužím si být okraden?
Já tu nejsem ten padouch.
Možná ty peníze potřebovala.
Ty očividně ne. Nebo ti vláda zkrouhla plat?
Je to pořád totéž, ne? Pořád totéž.
Celé měsíce se nevidíme, a pak se zjevíš
a odsoudíš mě těmi svými bonmoty.
- Jen se ptám. - Soudíš mě.
Za něco, za co jsi sám nepřevzal zodpovědnost.
Nikdy jsi o rodinu neprojevil zájem.
Nechci tě soudit.
Jak to vidím, máme dva problémy.
Zaprvé, najít internátní školu ochotnou přijmout Enolu,
aby z ní nebyl úplný budižkničemu.
To právě zařizuji…
s pomocí jedné staré známé.
A zadruhé, najít matku.
To první je můj problém, to druhé bude tvůj.
Má drahá!
Dovolte.
Automobil. Úchvatné, slečno Harrisonová.
Jsem pedagožka, pane Holmesi.
Vždy o krok vpřed.
Třeba chce Enola zůstat tady.
Můžeš sehnat guvernantku.
Potřebuje pevnou ruku, Sherlocku.
Kde je?
Uvnitř, ale předem vás varuji,
je nezkrotná.
To se brzy uvidí.
Musíme ji zkrotit a dát do latě.
Narovnej se.
To už je lepší.
V nepřítomnosti matky jsem jejím poručníkem já, ne ty.
Pas: 24 palců.
- Hrudník: 33 palců. - Příliš málo.
- To je úplně v pořádku. - Boky: 35 palců.
Jaké zklamání.
Potřebujeme zvětšovač.
Nespoutaná a nebezpečná žena vychovala nespoutané dítě.
Působí inteligentně.
Boky jsou jen prodloužením nohou.
K čemu zvětšovač?
Máš ostrý jazýček. To mě bude bavit.
Ale mě nebude bavit být uvězněná v těch nesmyslných šatech.
Ty šaty nejsou vězení.
Osvobodí tě.
Otevřou ti dveře do společnosti. Umožní ti mnohá potěšení, která nabízí.
Upoutat pozornost. Oslnit.
S pomocí slečny Harrisonové ji připravíme do společnosti.
Otec by se obracel v hrobě.
V mém penzionátu
se naučíš chovat jako mladá dáma.
A získáš nové přítelkyně.
Nepotřebuji přítelkyně. Vystačím si sama.
Nevzdělaná, nevychovaná a špatně oblečená divoška.
A nepotřebuju vaši nemožnou školu.
Ne! To mi prosím nedělejte.
Nechte mě šťastně žít. Jsem tu šťastná.
Teď jsi mladá žena, Enolo. Potřebuješ vzdělání.
Vyzkoušejte mě z čehokoli, co je třeba, abych ve světě obstála.
Kdyby tě tak skvěle vychovala, nestojíš tu přede mnou v nedbalkách.
Takto nemůžeš doufat, že si najdeš manžela.
Nechci manžela!
A to je další věc, kterou je ti třeba vyhnat z hlavy.
Sherlocku.
- Zabraňte mu v tom. - Je tvůj poručník.
Buďte jím vy.
Veďte mě, učte mě.
- Pro něj jsem přítěž, ale vy… - Enolo.
Je mi líto.
Na to nemám vliv.
Stejně jako na jeho krutost k naší matce?
Není nebezpečná.
Je obdivuhodná a vždy byla.
A pokud to nevidíte, styďte se oba!
Tak obdivuhodná, že tě nechala v mé péči?
Tak jsme si krásně popovídaly, že?
Cítím, že budeme dobré přítelkyně.
Slečno Harrisonová, děkuji za vaši laskavost.
Pane Holmesi,
je mi ctí.
Přivezu ji zítra osobně.
Osobně?
Skvělé.
Také rád kreslím.
Pomáhá mi to přemýšlet, třídit myšlenky.
To mně taky.
Karikatura.
Snad ať to raději Mycroft nevidí.
- Míníš tam zůstat? - Chtěla jsem trochu soukromí.
Když jsem tě viděl naposled, byla jsi plaché škvrně.
Měla jsi šišku obalenou vlnou a tahala ji všude za sebou.
Říkala jsi jí Dash.
Slyšelas, že královna Viktorie měla psa, kavalíra jménem Dash,
tak jsi ho chtěla taky.
A nešlo tě přimět, aby sis vzala kalhoty.
Pořád s holým zadečkem…
Víc vzpomínek asi nemám.
Děkuji.
Tak je prosím zapomeňte.
Šiška jménem Dash?
To zní nemožně.
Otec tě honil a křičel:
„Ten pes musí z domu!“
Proč jste nikdy nepřijel?
Hodně pracuji.
Tak proč jste nenapsal?
Stála bys o mé dopisy?
Vystřihovala jsem si články o všech vašich případech, co jsem našla.
To mi lichotí.
Přesto vás domů přivedlo až matčino zmizení.
Chtěla odejít.
Nevrátí se.
Ne.
Ale pravdou je, že matka měla vždy ke všemu důvod.
Dělala věci po svém.
A řešit právě takové záhady přináší největší uspokojení.
Nestojím o záhadu, Sherlocku.
Chci zpátky svou mámu a svůj život.
Podléháš emocím.
Pochopitelné,
ale zbytečné.
Sleduj, co vidíš,
ne to, co vidět chceš.
Brzy najdeš pravdu.
Dělala věci po svém…
Podívej, malovala je sama.
„Alone.“
To je mé jméno.
Em… Zet…
Á…
Cé.
Zkus to pozpátku.
Vydržte.
„Ach, mých je vhled chryzantém…
Enolo.“
ENOLO, HLEDEJ V MÝCH CHRYZANTÉMÁCH
Rozumím, mami.
Chryzantémy…
„Věnovat chryzantémy značí rodinné pouto,
a tudíž náklonnost.“
„V mých chryzantémách.“
Ne v těch, které koupila.
V těch, které namalovala.
Peníze. Určitě nechala vzkaz.
„Naše budoucnost je na nás.“
Jaká budoucnost?
Nabízejí se ti dvě cesty, Enolo.
Ta tvá…
nebo ta, kterou ti vyberou druzí.
Naše budoucnost je na nás.
Matka dokázala z Ferndellu zmizet, tak musím i já.
V oděvu, který nosil sám malý Sherlock.
Tato falešná stopa je nutná.
Zrovna jsem ho začínala ovládat.
První krok plánu splněn.
Já tě najdu, mami.
Případ čeká.
NAJÍT MATKU
KROK 1
KROK 2
Na místní stanici jsem jít nemohla,
tak jsem zvolila úplně jinou trať.
S bratry v patách nikdy nevíte, kde budou pátrat.
Není po něm ani stopy, pane.
Požaduji ujištění, že můj syn ne…
V tomto vlaku není.
Jistěže je ve vlaku, jen jste nehledali důkladně.
Pane, mí muži vlak prohledali odshora dolů.
- Zlato, snad bychom měli… - Ticho, matko.
Ráno tu vystoupil z kočáru. Někde tu musí být.
Ani nevíme jistě, zda je náš hoch ve vlaku.
Omlouvám se za ten rozruch.
Vlak musí odjet.
Nabíráme zpoždění.
- Vy to nechápete. Je to můj syn. - Vlak odjíždí.
Nenechte vlak odjet s ním!
- Nastupovat! - Trvám na tom!
Enolo! Je čas vyrazit!
Enolo, kočár čeká.
Enolo?
Sherlocku!
Zdravím.
- Prosím, opusťte kupé. - Nemohu.
Skrývám se.
Trochu poprask. Podplatil jsem nosiče, aby mě sem donesl.
Velmi odvážné.
Okamžitě opusťte kupé.
Vy jste…
zvláštní mladý muž.
- A vy vypadáte normálně? - Nejste muž.
Možná jsem.
- Kdo jste? - A vy?
Jsem vikomt Tewkesbury,
markýz z Basilwetheru.
Jste ťulpas.
Vězte, že jsem právě podnikl vskutku odvážný útěk…
Neutekl jste. Ve vlaku je muž v hnědé buřince, který vás hledá.
Až vás najde, usoudí, že jsem vám pomohl, což mě ohrožuje.
Proto vás žádám, abyste opustil kupé.
Připomínáte mi strýčka.
Nechal jsem ho na stanici.
Jistěže je ve vlaku, jen jste nehledali důkladně.
Také je panovačný.
Opustil jsem je všechny: matku, babičku.
Ale jsem rád. Jsem volný.
Skvělé.
Tak tedy odejděte.
Muž v hnědé buřince?
To bude dobré.
O 37 VTEŘIN POZDĚJI
- Jde sem! - Přirozeně.
- Prohledává všechna kupé. - Báječné.
Musíte mi pomoci.
- Neviděl mě. - Ale viděl.
Tudíž se poroučím, vikomte Tewkesbury, markýzi z Basilwetheru.
Opravdu jste celý strýček. Máte stejný pohled.
Tady vás máme, pane.
Je to tvůj obraz, Enolo.
Nenech se ostatními svést z cesty,
zejména muži.
Pomoc!
Pomozte mi někdo!
Kdo to je? Chtěl mě zabít.
- Nechci zemřít ve vlaku. - Já se k tomu nechystala vůbec.
- Kam jdeme? - Nevím. Přemýšlím.
Odpusťte.
- Je tohle nejlepší nápad? - Máte snad lepší?
Věříte mi?
Ne!
Když to dobře načasujeme,
- bude v pasti. - Načasujeme co?
Tewkesbury, máme dvě možnosti.
A kterou z nich přežiju?
Tuhle!
Ty teda umíš dělat randál…
Ukázalo se, že když tě vyhodí z vlaku,
bolí to víc, než si myslíš.
A ztratil jsem knoflík.
Tak jsme přišli o obě.
Předpokládám, že netuší, kam zmizela, paní Laneová?
Našli její bicykl.
Nastražený špatným směrem?
Není to tak zábavné, jak myslíte, pane Sherlocku.
Má váš důvtip.
Vodí mě za nos stejně snadno jako kdysi vy, ale…
- Ano? - O světě neví nic.
Přiznám, že o ni mám vážné obavy.
Mycroft ji najde.
Mycroft nemá ten dar jako vy.
Jako ona.
Což je příčinou jeho zahořklosti a do jisté míry i téhle šlamastyky.
Enola je výjimečná.
Má tak dobré srdce.
Nechala mi na nočním stolku peníze.
Peníze?
Už jste ji jednou opustil, pane.
Prosím, neopouštějte ji podruhé.
Víš, že jsi dočista zmařil třetí krok mého plánu?
Jaký krok?
Kdo kčertu jsi?
Sáhla na nás smrt, zasloužím si aspoň jméno.
Enola Holmesová.
Holmes… Jako Sherlock?
A jsem v utajení, tak zapomeň, že jsem ti to řekla.
- Pracuješ v utajení pro něj? - V utajení před ním.
- Proto ses oblékla jako kluk. - Proto neřekneš ani slovo.
Takže?
Co?
„Děkuju“?
Měl bys poděkovat.
Za co?
Měli bychom vyřešit spaní.
Měli bychom vyřešit jídlo.
Nemáme nic k jídlu.
Jistěže ano.
Arctium lappa, známý jako lopuch.
Velmi chutný.
A pak je tu Trifolium.
Jetel.
A není to…
Jistě, já to věděl!
Houby.
Cantharellus cibarius.
Liška.
Lahodná.
Když rozděláš oheň, připravím nám hostinu.
Dobře.
Nejsem úplný trouba, víš.
Uvažovala jsem, že by ses měl trochu přestrojit.
- Záleží ti na tvých vlasech? - Ani za mák.
Uřízni mi je nožem. Jistě, do toho.
Kdo tě ho naučil ostřit?
Máma.
Máme dost odlišné matky.
- Kdo tě naučil znát květiny a byliny? - Otec.
Já toho svého moc nepoznala.
Můj taky zemřel.
To je mi líto.
Proč jsi utekla? Z domova.
Nechci do Dívčího penzionátu slečny Harrisonové.
A ty?
No…
když jsem sbíral houby, zlomila se nade mnou větev.
Rozdrtila by mě, ale včas jsem se odkulil
a došlo mi…
Co?
- Budeš se mi smát. - Nebudu.
Proběhl mi před očima celý život.
Měl jsem usednout ve Sněmovně lordů.
Měl jsem plány, jak rozšířit panství.
Ale rodina řekla, že vstoupím do armády a odjedu do zámoří jako strýček.
A mně došlo, že se bojím:
že budu nenávidět každou vteřinu zbytku svého života.
Proč bych se ti smála?
- Nezním trapně? - Ne.
Proč tě chtěli poslat do penzionátu?
Ráno musíme rychle pryč.
Buřinka nám bude v patách.
Kam máš namířeno? Já chci do…
Londýn.
No tak…
co se držet spolu?
Jestli chceš.
Ne.
Dostaneme se do Londýna a rozloučíme se. Rozumíš?
Rozumím.
Naprosto. Rozhodně.
Musíš na ty vlasy tak zhurta?
Ano.
To na tebe sedí.
- Takže teď se loučíme? - Ano.
Pak děkuji, Enolo Holmesová, za pomoc.
To jméno jsi měl zapomenout.
Tak si musíš najít jiné.
Zvládne to.
Londýn, tepající srdce Anglie.
Matka tu někde musí být.
A ačkoli mě připravila na mnohé…
Na svět máš času dost, ať si páchá škody později.
…na okolní svět tedy ne.
A přesto jsem právě tady, v centru civilizace.
Kolébce slušné společnosti.
Odprejskni, ty kluku!
Hudby.
Literatury.
Lordi projednávají reformní zákon. Zmizení markýze!
Nabízející hojnost všeho.
Kus za šilink!
POHŘEŠOVANÝ VIKOMT ODMĚNA 50 £
Musím přiznat, že Londýn je jiný, než jsem čekala.
Lidé jsou tu popudlivější než na venkově.
Bez reformy ta země nebude naše, ale jejich!
Musíme předat petici Lordům!
Nejde jen o nás, ale o naše děti!
Volte změnu!
Pokud mám splynout s davem a zůstat skrytá před bratry,
musím vypadat zcela…
nečekaně.
To je naše šance! Požadujte hlas!
Hlas pro všechny muže!
REFORMNÍ ZÁKON LORDI PŘED KLÍČOVÝM HLASOVÁNÍM
Ve vlacích nikdo,
na lodích nikdo,
nikde nikdo.
Ta holka prostě zmizela.
Přirozeně nám nepomáhá,
že Anglie je náhle celá posedlá tím nemožným markýzem.
Pane?
- Sherry, prosím. - Jistě.
Nenabídli ti ho náhodou?
Co?
Případ markýze.
Jeho otec byl hrozný otrava.
Liberál, ale se slušným jměním.
Nabídli, ale odmítl jsem.
Jsem zaneprázdněn jinde.
- Hledáním matky? - Naší sestry.
Ne.
Jasně jsem řekl, že tvůj úkol je najít matku.
Tu hledám taky. A nepochybně i Enola.
- Dřív ti na ní nezáleželo. - Je jí jen 16.
Neuvedl jsi při pátrání naše jméno?
Jistěže ne.
Netoužím, aby se o tom vědělo, o nic víc než ty.
Neboj, bratříčku.
Možná nám zatím uniká,
ale nasadil jsem nejlepší policisty na pátrání po dívce s jejím popisem.
Oni tu hlupačku najdou a přivedou nám ji.
Reforma.
Bůh s námi. Jestli tahle země něco nepotřebuje,
pak jsou to další nevzdělaní voliči.
Anglie jde k šípku.
K čemu tohle potřebuje chlapec jako ty?
Potřebuji korzet s velrybími kosticemi.
Nic takového nepotřebuješ.
Tohle je slušný obchod.
- Chovám se slušně. - Ale nevypadáš tak.
Na tohle já mám nos.
A…
Mohu se tu někde převléci?
Vzadu.
Korzet, symbol útlaku pro ty, které jsou nuceny ho nosit.
Já si ho však zvolila a zdůraznění hrudníku a regulátory boků
skryjí jmění, které mi matka zanechala.
A také mi umožní vypadat zcela nečekaně:
jako dáma!
Musíš do školy, Enolo!
Já nechci do dívčího penzionátu, Mycrofte.
A co s tebou tedy uděláme?
Jsi holka!
Ale no tak, vážně?
Kde bych tu našla nějaký hostinec?
Výhodný, slušně zaplatím.
Je opravdu výhodný?
Ten nejvýhodnější. Máš štěstí, žes na mě natrefila.
Tady to máme.
Půvabný.
Teď když mám konečně klid na přemýšlení,
je čas na krok pět mého plánu.
KROK PĚT
Nebo možná čtyři.
KROK ČTYŘI
Nebo možná šest.
Ztrácím se v tom.
Je čas najít matku.
Abych ji našla, musím nechat šifru ve všech novinách, které čte.
„Děkuji, má Chryzantémo.
Kveteš? Pošli kosatec, prosím.“
Kosatec znamená zprávu.
KOSATEC MÁM PRO TEBE ZPRÁVU
A teď jakou šifru?
Matka rozluští všechno, tak to musí být obzvlášť mazané.
Podala jsem inzerát v osobní rubrice
večerníku Pall Mall, který matka zřídka vynechá.
A v Moderním ženství.
VĚNO ZNEJTE SVOU CENU
A v Žurnálu pro reformní odívání.
Dvě periodika, jež by jí mohla imponovat.
Ten mladík poutá velkou pozornost.
Dyť je to kruci markýz.
Musím zjistit, kým doopravdy byla.
Je.
Byla.
Matka pravidelně zasílala dopisy na jedinou adresu.
Bylo ode mě nevhodné se na adresu podívat a naprosto nevhodné si ji zapamatovat.
Ale když vyrůstáte na venkově, je vzrušení pomálu
a chytáte se každého příběhu, který se namane.
ČAJOVNA
Doplň prosím pusinky, Jasone.
Dobrý den.
Co je nahoře?
Hlučný ženský.
Pořádně. Neboj se jí.
Pojď dopředu. Dobře.
Dobré odpoledne.
Jdete se přihlásit?
Ne.
Hledám Eudorii Vernet Holmesovou.
Enolo?
Enola Holmesová.
Jsi to ty, viď?
Proč jsi oblečená jak cukrová panenka?
Božínku.
Jako bys jí z oka vypadla.
Vy mě poznáváte?
Jistěže ano.
Byla jsem tvá první učitelka.
Zapomnělas?
Vidím, že jsi slušně pokročila.
Jsi sama?
V Londýně?
Ano.
Byl se mnou jeden ňouma, zbavila jsem se ho.
Mám peníze, bydlení, teď jen najít matku.
Proč myslíš, že chce být nalezena?
Eudoria se skrývá celý život.
Pokud chce zůstat skrytá, zůstane.
- A navíc má práci. - Jakou práci?
To nesmím říct.
Dámy, takže máme na vybranou:
Temnem bank, Bergen nelhat,
nebo Ellie Houseman.
Byla jste na té schůzce taky.
Shodneme se? Ellie Houseman.
Kdo je Ellie Houseman?
- Kéž bych ti mohla pomoct. - Jenže nechcete.
Musím zpátky učit. Cestu ven najdeš sama.
Hej!
Vývrtka.
DŽÚDŽUCU: BOJOVÉ UMĚNÍ
VÝVRTKA
Tus nikdy nezvládla, co?
Pokud chceš zůstat v Londýně,
buď tvrdá.
Buď tvrdá.
Žij naplno,
ale ne, protože někoho hledáš.
Ale protože hledáš sebe.
…na vybranou:
Temnem bank,
Bergen nelhat, nebo Ellie Houseman.
Temnem bank.
Matka zbožňuje hry se slovy.
Dala mi přečíst všechny knihy v naší knihovně.
STROJÍRENSTVÍ
Temnem bank.
Tem… nem… bank.
…temnem bank…
Embankment!
Musíme se rozhodnout. Bergen nelhat.
MAPA LONDÝNA
Bergen nelhat.
…Bergen nelhat…
Bethnal Green.
Shodneme se?
- Ellie Houseman… - Shodneme se?
Ellie Houseman.
- Ellie Houseman. - Ellie Houseman.
Ellie… House… man.
House.
Limehouse Lane.
Ellie Houseman.
Shodneme se?
Limehouse Lane.
Už půjdeme domů?
Ano.
Mami, mám hlad.
Já vím, zlato.
Snaž se, aby v tobě nové možnosti vzbuzovaly nadšení, nikoli zklamání.
HLASY ŽENÁM VEŘEJNÁ SCHŮZE
STŘELNÝ PRACH
PROTESTY, NEPOKOJE A OBČANSKÁ NEPOSLUŠNOST
ORSINIHO BOMBA
Mycroft měl pravdu.
Jsi nebezpečná.
SPOLEK PRO VOLEBNÍ PRÁVO ŽEN
I Sherlock měl pravdu.
Máš plán.
Co chystáš, mami?
Chci tě vůbec najít?
Ještě jednou.
Zeptám se jen jednou, kde je markýz?
Koho myslíte?
Rozdělili jsme se.
Neviděla jsem ho. Nemám s ním nic společného.
To je smůla.
Už jsi viděla mou tvář.
Ne, je nezapamatovatelná!
Nevím, jestli jsem popsala typický den s mou matkou.
První byly dějiny. Říkávala…
Pohled do historie je jediný způsob, jak začít den.
Při obědě
jsem dělala fyziku.
Pak jsem pracovala na své kondici.
Mám tě!
Následoval souboj.
Ruce vzhůru!
Vstávej. No tak.
Já tušila, že to má i rozumné využití.
Už žádná překvapení.
Ne.
Kdysi jsem si rozbila koleno při pokusu zachránit ovci z kraje útesu.
Popravdě jsem málem umřela.
Matka se zlobila.
Moc se zlobila.
Je správné chránit bezbranné.
Ale ne pokud při tom riskuješ život.
Někdy musíš nechat přírodu konat.
Rozumíš?
Já nežádala, aby mi vikomt Tewkesbury, markýz z Basilwetheru, vstoupil do života.
Nechtěla jsem vikomta Tewkesburyho, markýze z Basilwetheru, ve svém životě.
Tak proč cítím za vikomta Tewkesburyho, markýze z Basilwetheru, zodpovědnost?
Protože…
mu někdo chce ublížit.
A on nemá sílu ho zastavit.
A já tu sílu mám.
Odrazovala by mě.
Je pošetilý, pyšný a dočista nemožný.
Ale je na kraji útesu.
Matko, musíš počkat.
NAJÍT TEWKESBURYHO
ZACHRÁNIT TEWKESBURYHO
RODINNÉ SÍDLO BASILWETHER HALL, KDE ŽIJÍ:
MARKÝZ Z BASILWETHERU
JEHO STRÝC
JEHO MATKA
JEHO BABIČKA
A JEJICH SLUŽEBNICTVO
Když cestujete inkognito, je nejjistější cestovat jako vdova.
Lidé se vždy snaží hovoru o smrti vyhnout.
Vdovy je děsí.
A není lepšího převleku než strach.
Slečna May Beatrice Posyová.
To jsem já.
Za Lady Tewkesburyovou,
markýzou z Basilwetheru.
Co tu pohledáváte?
Jsem soukromý detektiv a nabízím své služby.
Má švagrová další pomoc nepotřebuje. Vyprovoď ji.
Dokážu vám pomoci.
Pracujete pro ty prolhané noviny.
Jsem detektiv.
Prosím, odejděte,
než budete odejita.
Pracuji pro Sherlocka Holmese.
Jsem…
jeho asistentka.
Poslal mě v předstihu, abych připravila půdu.
Sherlocka Holmese případ zajímá?
- Ano. - A poslal…
vdovu, aby prozkoumala půdu?
Případná poznámka.
Ten převlek jsem asi přehnala.
Vdovství nemá na výkon mé práce vliv.
Sherlock mi důvěřuje…
Žvásty!
Lituji, ale slyšel jsem dost.
Sherlocka Holmese neznáte.
Lestrade. Těší mě, že jste se mohl s touto mladou dámou seznámit.
Jsem Lestrade ze Scotland Yardu
a jsem blízký přítel Sherlocka Holmese.
To tvrdíte vy.
- Nikdy o něm nemluvil. - A vy nejste jeho asistentka.
Nemá asistentku.
Sherlock Holmes pracuje vždy sám.
Zjevně mezitím změnil své způsoby.
- Nemožné. - Položte mi tři otázky o něm
a já položím tři vám. Uvidíme, kdo ho zná lépe. Nuže?
Dost! Takový cirkus je v Basilwetheru nevhodný.
Správně. Odejděte. Oba.
Madam, vždyť mě znáte, Lestrade ze Scotland Yardu.
Vyšetřuji zmizení vašeho syna.
- Osvědčil se. - Mamá!
I kdybyste byl třeba z parlamentu. Ihned opustíte tento dům.
Já též.
Děkuji za přijetí.
Jeho oblíbený tabák?
Silný řezaný.
- Moučník? - Švestkový koláč.
Oblíbený skladatel?
Paganini.
Oblíbený pokrm dne?
Snídaně.
Budete se ptát jen na jídlo?
Oblíbený případ?
Ten příští.
Oblíbená stolní hra?
Jak znáte Sherlocka Holmese?
Šachy.
Ale jen s důstojným soupeřem.
Návrh!
Dám ti pět liber, když si se mnou vyměníš oděv.
Mé šaty si brát nemusíš, pokud nechceš.
Mladý pán…
býval často venku, že?
Uvnitř nevydržel.
Kam chodil?
Do lesa.
Vemte si knihu a posaďte se, za chvíli jsem u vás.
Báječné, nepřipojíte se na svačinu?
Radím vám, abyste neodcházela.
A přesto odcházíte.
Cokoli si myslíte, že víte, Sherlocku,
vězte, že pokud vyrušíte mé zákazníky…
Ošklivě mi ublížíte?
Vaše schopnosti znám, slečno Graystonová.
Chcete však riskovat, že svým přátelům ve vládě doporučím,
aby na váš podnik dohlédli?
Bratr by se vrhl na vaši pobuřující
a přísně zakázanou knihovničku s nadšením.
Vidíte?
Můžeme si ublížit navzájem.
Odložte tu konvici. Ve vašich rukou je to mocná zbraň.
Děkuji. Máte tušení, kde by mohla být má matka?
Jak jste mě našel?
Dopisy ukryté v krbu.
Popel na podešvi její boty. Mour mi ukázal cestu.
Říkala, že vám nikdy nic neunikne.
Musí zpátky domů.
Má dceru, která ji potřebuje.
Přijde mi, že to Enola skvěle zvládá sama.
Takže jste ji viděla?
- Je v bezpečí? - Měla společnost.
Prý „ňouma“.
Ale zjevně jí nepřišlo, že ho potřebuje.
Enola jde vlastní cestou
a stejně tak, ať to dopadne jakkoli, Eudoria.
- Ať chystáte jakoukoli neplechu… - Neplechu?
To je mi tedy slovník.
Zkuste neznít jako váš bratr.
To nemáte šanci pochopit, rozumíte?
Poučte mě proč.
Protože nevíte, jaké to je, být bezmocný.
Politika vás nezajímá.
- Proč? - Je zoufale nudná.
Protože nemáte zájem měnit svět, který vám tak náramně vyhovuje.
- Hezký projev. - Děsivý.
Jste chytrý, tak víte, že platí do posledního slova.
To je mi rodinka!
Ztracené dítě, nadutý misantrop,
revolucionářka a pak vy.
Bez ženy, bez přátel.
Máte jen to zvláštní povolání
posedlé otisky bot a mourem.
Vidíte svět v detailech,
ale všiml jste si, jak se mění?
Reformní zákon je jen začátek.
Pokud projde.
Musím zpátky do práce, pane Holmesi.
Obsluhovat zákazníky.
Péct moučníky.
Aspoň jste projevil zájem.
Eudoria myslela, že budete sestru ignorovat
a strčíte hlavu do písku.
Obávám se, že vás potřebuje.
To mi říkají všichni.
Prosím jen oholit, Martine.
Její jméno?
May Beatrice Posyová.
Vzhled?
Malá, tmavá, mladá.
Jak mladá?
Sotva přes 20.
Chytrá?
Jako opice.
- A co věděla o Sherlockovi… - Věděla toho hodně?
Tolik co já.
Další patolízalka.
Vzrušující.
Povíte mi, kdo to je?
Tušíte, kam mohla jít?
Chcete ji vystopovat?
Snažím se o to už pěknou řádku dní.
No jistě!
Je to vaše sestra.
Držte jazyk za zuby!
Ano.
Výslovně jsem vás žádal, ať po ní pátráte.
Výslovně jste řekl, ať hledám ušmudlanou holku bez grácie.
Ta žena měla grácie na rozdávání.
Pod tím se skrývá divoška,
to vás ujišťuji.
Najděte ji
a odměna vás nemine.
Když jsem sbíral houby, zlomila se nade mnou větev.
Rozdrtila by mě.
Tewkesbury?
Tak tady jsi spřádal plány.
ŽIVOT DĚLNÍKA V DOCÍCH
Nebo jsi chtěl, aby si to mysleli.
Chtěl jsi je zmást.
LONDÝNSKÉ DOKY
Proto tam byl Buřinka.
Sledoval stopu, cos mu nastražil.
Jaký byl tvůj pravý plán?
Ach, vy mě bavíte, vikomte Tewkesbury.
Vy úžasný markýzi ze zatraceného Basilwetheru.
Jsi mnohem chytřejší, než jsem ti byla ochotna přiznat.
Nahoře to není tak pevné, jak si myslíte.
Některé větve jsou velmi nevyzpytatelné.
Dobré jitro.
Věřím, že jsme se již potkaly,
jen jste byla oblečena jinak.
Už jste to tu objevili, že?
Našli jsme to před pár dny.
Neslezla byste dolů?
Našla jste něco, co by zajímalo vašeho zaměstnavatele?
Ne.
Sherlock.
Asi bude chtít přijet.
Jak znělo vaše jméno?
May.
May Beatrice Posyová.
A kolik vám je let, slečno Posyová?
Dvacet dva.
Budu muset propustit zahradníka. Půjčil vám stejnokroj.
Ne, donutila jsem ho.
Svázala ho.
Umím džúdžucu.
Bojové umění.
Jste vskutku fascinující, slečno.
Nebo raději „paní“?
Upřímnou soustrast, mimochodem.
Nádhera, viďte?
Vnímám jako velkou čest,
že tento kus Anglie byl mé rodině svěřen pod ochranu.
Pod ochranu?
Tak se to má s rodinným dědictvím.
Jak se svět neustále mění,
je čím dál důležitější tyto anglické hodnoty uchovat.
Pro bezpečnou budoucnost naší země.
Je to tu krásné.
Ale vy jistě patříte mezi ty nové myslitele.
Stejně jako můj syn.
Nikdy mu nestačilo, co je.
Věčně hloubal nad tím, co by mohlo být.
Mám podezření, že můj vnuk je stejný.
Opravdová sláva Anglie je v tom, co je.
Nevidíte to?
Vidím spoustu krásy.
Velmi moudrá odpověď.
A teď jděte.
Kdyby vás tu našel syn nebo snacha, dají vás zatknout.
Pokud uvidíte mého vnuka dříve než já,
vyřídíte mu, že mi na něm moc záleží?
Vyřídím.
Tak běžte.
TRH COVENT GARDEN
Chci čtyři žluté, dvě modré a jednu červenou.
Na druhu nezáleží, dejte mi cokoli.
Co tu děláš?
Když zbožňuješ květiny, proč jezdit do Londýna?
- Tady se můžu ztratit. - Přesto jsem tě našla.
Proč jsi přišla?
Jsi tu kvůli penězům, vypsali odměnu.
Vážně?
To jsem nevěděla.
Tak to tě svážu a jdu pro ni!
U všech svatých, nebuď přece směšný!
Jsem tu, protože jsem si tě v tvé nepřítomnosti oblíbila
a taky se ukázalo, že je tvůj život stále ohrožen.
Proč sis mě oblíbila?
Vážně? Na to se ptáš? Ne „Kdo mě chce zabít“?
Našla jsem tvé vylisované květy. Opravdu krásné.
Kytky jsou mi samozřejmě ukradené.
- Protože jsi omezená. - Jak se opovažuješ?
Omezená, a to úmyslně.
- Na kluka se dá změnit názor. - Nejsem kluk. Jsem muž.
Budeš muž, až ti řeknu.
V kalhotách ti to teda sluší víc.
Chybělas mi, Enolo Holmesová.
Chtěla jsem, abys mi chyběl,
ale pořád mě to vracelo k tobě.
A už pojď, jsme ve vážném nebezpečí, pokud ti to uniklo.
POHŘEŠOVANÁ DÍVKA MŮŽE BÝT V PŘEVLEKU, ODMĚNA 4 £
- Takhle bydlíš? - Pronajal sis snad pokoj v Ritzu?
Dopřál jsem si krapet větší pohodlí než ty.
Žena, která mi pokoj pronajala, tvrdila, že je slušný.
Tak ta žena ti lhala.
Mám jen jednu postel, tak musíš spát na zemi.
- Schováváš si staré noviny. - Opatrně. Ještě jsem je nedočetla.
Tady jsem já.
- To tedy jsi. - Koukni.
Proč máš ty staré noviny, Enolo Holmesová?
Matka.
Čekám, až mi pošle vzkaz.
- Zatím neposlala. - Vzkaz? Co…
Má ráda šifry.
Kódované zprávy, které je třeba rozluštit.
A proč by ti nechávala vzkaz?
Protože mě opustila.
Já věřila, že chce, abych ji našla, ale už si nejsem jistá.
Tak jsem jí poslala zprávu a doufám v odpověď.
Noviny si nechávám pro kontrolu.
Mám je.
Nekoukej tak na mě.
Promiň.
Nestojím o lítost.
Jestli na mě nepřestaneš takhle koukat, vikomte Otravo, markýzi z Protivína,
zavraždím tě sama.
Zdá se, že nás lidi nechtějí, že?
Ne.
Aspoň máme jeden druhého.
Připravím nám čaj.
Opravdu věříš, že mi někdo usiluje o život?
Kdo?
Tvá minulost a tvá budoucnost.
- Co to znamená? - Tvá rodina.
Neposlali detektiva, aby tě našel. Mohli, ale místo toho poslali vraha.
Proč by někdo chtěl mou smrt?
Z řady důvodů.
Tvá povaha. Tvůj nemožný účes, přihlouplý úsměv.
Nebo možná tvá půda, panství, titul, křeslo.
Tytéž důvody, proč ti chtěli zabít otce. Chamtivost umí s lidmi zamávat.
Takže myslíš, že mého otce zavraždili?
Nemyslím.
Vím to.
Ne, to nedává nejmenší smysl.
Otec zemřel při zpackaném vloupání
a bylo by snazší mě zabít, než jsem utekl,
- než teď… - Souhlasím. Zkusili to.
Našla jsem větev, co tě málem zabila. Byla upilovaná.
- Co? - Raději…
Bože!
- Bože! Vy… - Pojď!
Vraťte se!
Kdo to je?
- Vy ji nemáte, inspektore? - Mlčte!
Posuň truhlu!
Kde jsou?
Otevřete, slečno Posyová,
nebo snad slečno Holmesová?
Inspektore Lestrade, chci oznámit pokus o vraždu.
Máte být na naší straně.
Pomozte mi se tam dostat!
Pomůžu vám, až dostanu svý peníze, nálezný.
Peníze dostanete, až ji chytíme. Honem!
Vidíš to okno?
Vede na střechu.
Musíš vylézt a někam se ztratit.
A nechat tě tu?
- Musím držet dveře! - Taky musíš pryč.
Jestli tě chytí, půjde ti o život.
Mně hrozí jen život, jaký nechci. Tak běž.
Nechci tě opustit, Enolo.
Jdi!
Tak bude to?
Neschopní chlapi.
Ne!
On má větší cenu,
ale z tebe mám větší radost.
Možná mě nemáš ráda.
Možná nesouhlasíš s tím, co dělám.
Ale i tvá ctěná matka našla protějšek.
I tvá ctěná matka byla nevěstou.
Chci, abys byla šťastná.
Ne.
Chcete, abyste byl šťastný vy.
Mít mě pod kontrolou,
abych nezpůsobila újmu vašemu postavení.
Už jsi napáchala nesmírné škody.
Stejně jako náš nezvedený bratr.
Pusťte mě ven z toho kočáru.
Když se mě zeptají, popřu, že jsem vaše sestra,
a to s velkou radostí.
Jsem tvůj poručník!
A ty mě budeš poslouchat!
A dej to sem.
Jsou to mé peníze.
Hodná holka.
Zmeškala jsi večeři, ale co. Ubrat nějaké to kilo ti neuškodí.
Jméno Holmes má v této zemi jistou váhu.
V mé škole dostaneš příležitost mu dostát.
- Ale já… - A začneš tím, že zavřeš ústa.
Až příště uvidíš své bratry, budou mít proč být na tebe hrdí.
Vítej.
Děvčata,
jste tu z jednoho důvodu.
Jednoho jediného.
Jste tu proto, aby se z vás staly mladé dámy.
Jak se smějeme?
Zdvořile.
Všechny máte potenciál.
Jste však neznalé, nezkušené…
a zejména nevyškolené.
Choďte, jak se sluší.
Pohled vzhůru!
Mluvte, jak řekneme.
Čistý s Čistou čistili činčilový čepec.
Jednejte, myslete a žijte, jak vám řekneme,
a stanou se z vás přijatelné manželky
a zodpovědné matky.
Jděte ve šlépějích nespočtu dívek,
které kdysi stály tamtéž jako dnes vy.
Jako jsme zformovaly jejich myšlení…
zformujeme i to vaše.
Víš, proč jsem pedagožka?
Chci, aby lidé byli šťastni.
Chci, abys žila naplněný a vzrušující život,
který nepřináší zlobu a nekonečné otázky, nýbrž odpovědi.
Svá děvčata připravuji do světa.
Opravdového světa.
Já bych tě neopustila…
a nenechala na holičkách.
Ano.
Mycroft mi to řekl.
Matka měla své důvody.
Věřím, že ano.
Znala jsem ji.
Kdysi jsme se přátelily.
Ve škole.
Byla to zvláštní osůbka.
Vždy nepředvídatelná a vzdorná.
Doopravdy jí záleželo jen na jejích vlastních…
zvláštních nápadech.
Na mně jí záleželo.
Tak proč tě opustila?
Na hodiny tě budou doprovázet prefekti.
Tyto dveře zůstanou zamčené.
Jednou mi poděkuješ,
až budeš šťastně vdaná matka párku švarných hochů.
Dobře se vyspi, Enolo.
Je tu tvůj bratr.
Slavnostní límec.
Pane Holmesi.
Vy?
Děkuji, slečno.
Jistě.
Takovou sbírku románků jsem v životě neviděl.
To bych snad radši četl noviny.
Pro lásku boží, co tam hledáš?
Proč tě zajímá osobní rubrika? Ztratilas rozum.
Na takovém místě na to mám právo.
Mě jako dítě nutili do kaligrafie.
Nesnášel jsem to, ale zřídka mi něčí písmo neprozradí,
co potřebuji vědět.
Co asi tak zjistím z držení těla?
Tím, jak člověk stojí, může maskovat své pravé já.
Nic není zbytečné.
Našel jste ji?
Ne, zatím ne.
Byl jsem v čajovně, kde mě Edith ohrožovala konvicí.
A v Limehouse.
Tam jsi byla také, že?
Stal se z tebe úplný detektiv.
- Našel jste střelný prach? A bomby? - Ano.
- Proč by matka… - Děsím se pomyslet.
Možná chce změnit svět.
Možná svět potřebuje změnit.
Zastavíte ji?
Já se o politiku nezajímám.
Ani o lidi. Pokud to nejsou stopy.
- Pomohl jste Mycroftovi? - Ne.
Ale věděl jste o penězích a řekl mu to.
Zmizela jsi.
- Abychom věděli, kam až můžeš utéct. - Jsem pro vás jen případ, že?
Kuriozita? Proto jste přijel? Tahat ze mě rozumy?
- Ne. - Nebo máte pocit viny?
Protože mi na tobě záleží.
Podléháte emocím.
Pochopitelné, ale zbytečné.
Je to záhada, že?
Emoce?
Případ Tewkesbury.
Trochu složitější než pouhé zmizení.
Vyskočil z vlaku…
s dalším chlapcem.
Možná je pronásledovali?
Jak tohle víte?
Tvůj odjezd jsem vystopoval do stanice, odkud jel i on.
Edith zmínila nějakého „ňoumu“.
A přišel mi telegram o mé mladé asistentce,
která navštívila sídlo Tewkesburyů.
Vyřešilas to?
Zatím ne.
Jediná rada, kterou ti mohu dát,
jako detektiv detektivovi:
Někdy musíš ve vodě trochu zakopat nohama, abys přivábila žraloky.
Tak proto jste tady.
Rady o žralocích.
Ne.
Přivezl jsem ti toto.
Měla ji pod polštářem.
Schovala si ji, vidíš?
Dash…
Trochu sentimentální, ale vždy…
Vždy si myslela, že jsi výjimečná.
A já také, Enolo Holmesová.
Volba je vždy na tobě.
Ať si společnost tvrdí cokoli,
nemůže tě ovládat.
Jak matka potvrdila.
Ty noviny si nech.
Matka si myslela, že jsem výjimečná.
Výjimečná…
LORDI: NEROZHODNÝ STAV
Lordi…
NADĚJE MLADÉHO LORDA KLESAJÍ
Lord.
„Každý hlas se počítá.“
Zásilka z Ferndell Hallu.
Od pana Mycrofta Holmese.
Co chce?
Ať už je to cokoliv,
je to těžký.
Co u všech čertů Mycroft chce?
Tewkesbury!
Máš mi pomáhat, ne mi podlézat.
Jak jsi mě našel?
Říkala jsi, že nechceš do Dívčího penzionátu slečny Harrisonové.
Mám vcelku geniální paměť, když chci.
Můžeme ven stejně, jako jsem přišel.
Mám své nejnosičtější sako.
To je výborný nápad.
Ne! Zvedni mě.
Slečna Harrisonová. Ta tě hned prohlédne.
Já věděl, že to má háček.
Přemýšlím.
Napadá vás něco?
Ticho!
Stůjte.
Kdo jste?
Máte povoleno být v této škole?
Jen doručuji zásilku, slečno.
Paní ředitelce.
Ukázala byste mi, kde má kancelář?
Já jsem ředitelkou této školy.
Pak je to pro vás.
Otevři to, ať vím, co tam je.
Nemůžu, dostal jsem pokyn, že se má otevřít v soukromí.
- Absurdní. - Od mého zaměstnavatele.
A to je kdo?
Mycroft Holmes.
Mycroft Holmes…
Děvčata! Zaneste tu zásilku do ředitelny,
abych si ji mohla později otevřít.
A žádné loudání!
Váží snad tunu.
- Proč je tak těžká? - No, na co čekáš? Na diškreci?
Ať už jsi pryč.
Umíš to vůbec řídit?
Znám základy.
Můj automobil!
Pozor, Enolo!
- To ne! - Křoví!
- Enolo! - Ještě nejsem zkrocená!
Díky. To bylo…
Zachránil jsi mě.
Nejlepší část byl můj nápad, ale zachránil.
Není zač. Asi.
Nelíbilo se mi tam.
Ne, jistěže ne.
Tak se vraťme do Londýna, najdeme si pořádný úkryt.
Proč stojíme?
Enolo, ať plánuješ cokoli…
Přijde chvíle,
kdy budeš stát před těžkou volbou.
- Enolo… - A v tu chvíli zjistíš,
jak velká je doopravdy tvá kuráž
a co jsi ochotna dát všanc
pro něco důležitého.
Jsi na tahu, Enolo.
Musíme do Basilwetheru.
Cože?
Došlo k bezpráví. Je čas to napravit.
Chceš pachatele, najdi motiv.
LORDI: NEROZHODNÝ STAV
- Nerozumím. - Kdy tě měli uvést do Sněmovny lordů?
Jsem vikomt Tewkesbury.
- Dyť je to kruci markýz. - Ihned.
Hlasoval bys pro reformu?
Hlas pro všechny!
- Stejně jako otec bych byl pro. - Kdo to věděl?
Měl jsem plány.
Rodina řekla, že půjdu do armády a odjedu do zámoří.
Kdo získá panství, když budeš ty i otec mrtví?
Strýček.
Švagrová další pomoc nepotřebuje. Vyprovoď ji.
Myslíš, že je za tím strýc?
Není to logické?
Ale je to mocný muž. Co zmůžeme my?
Vyřešíme zločin, ne?
Oba máme velké štěstí, že jsme přežili tak dlouho,
a ty náš vezeš tam, kde jistojistě čeká nebezpečí.
Někdy, lorde Tewkesbury,
musíš zakopat nohama, aby to kruci přivábilo žraloky!
Proč chceme kruci vábit žraloky?
Dobrá poznámka.
Tohle je hrozný nápad.
Čím jsme blíž, tím zní hůř.
Proč to děláme?
Na rozdíl od většiny mladých dam jsem se neučila vyšívat,
modelovat růže z vosku, lemovat kapesníčky
ani navlékat mušle.
Učila jsem se dívat a poslouchat. Učila jsem se bojovat.
K tomu mě matka vychovala.
Věř mi. Najdeme odpovědi, které hledáme.
Ty neumíš vyšívat?
Musíme to udělat.
Ty to musíš udělat. Uděláme to.
Pojď.
Kde je služebnictvo?
Vítej v budoucnosti.
Matko?
Co se děje?
Vědí o nás.
K zemi!
Běž!
Zamčeno!
K zemi!
Zůstaň tu.
Enolo?
Neboj se.
Enolo…
Nejsi sama.
Pro koho pracujete?
Tak pro koho pracujete?
Pro Anglii.
- Babičko? - Ano.
Už je to tak.
Zdá se, že když něco potřebuješ udělat,
musíš to udělat sám.
Ne, Enolo.
Kde je má matka?
V Londýně.
S tvým strýcem.
Hledají tě.
Nikdy to nepochopili.
Je mi to líto, zlato.
V sázce je budoucnost naší země.
Ne!
Je po všem.
Tewkesbury!
Ne! Tewkesbury!
Prober se. No tak.
Ne…
Ne!
Tewkesbury?
Opatrně.
Nejsem úplný trouba, víš.
Jsi rozená bojovnice.
Vaše éra skončila.
- Byla jsem v šoku. - Jo.
- Pane? - Nebuďte trapný.
Lestrade?
Sherlock Holmes.
- Opět se setkáváme. - Prosím.
Vybudoval jste si slušnou pověst,
- navzdory snahám vyhnout se tisku. - Případ markýze.
Musíte zatknout jeho babičku, vdovu.
Snaží se ho zabít, stejně jako zabila jeho otce.
Dvě otázky.
Jak jste k tomu dospěl?
Otázka protichůdných zájmů a nástupnictví.
Když hoch zemře, křeslo ve Sněmovně převezme jeho strýc
a postaví se proti reformnímu zákonu a rozšíření voličské základny.
Přesně jak vdova chce.
Syn i vnuk by hlasovali jinak.
A neprovedl to tedy přímo sám strýc?
Otci, nebo synovi?
Otci?
Jeho uniforma na snímcích v tisku.
Medaile na jeho hrudi.
Nebyl v zemi, když chlapci zabili otce.
Sloužil v afghánské válce.
Pravda vždy někde je.
Jo.
Jen ji musíte hledat.
Druhá otázka.
Jak se tam vaše sestra dostala před vámi?
Prosím?
- Vypadám normálně. - Už ho nech, Caroline.
- Prosím, matko. - Můžu jen…
Chci si vysloužit jejich úctu.
- To se teď nosí, víš? - Ano.
Asi ti tak hezky vynikne obličej.
Otec by na tebe byl hrdý.
Blahopřeji.
Konečně vypadáš jako ťulpas, jak ti bylo předurčeno.
Ne.
Vypadáš dobře.
Tohle je dobře.
Hlasování začíná za hodinu. Je to velká věc.
Nemusím se klanět nebo tak? Když jsi teď nevímkdo.
To jsi asi měla i předtím,
jen ses rozhodla to nedělat.
Takže jsi teď v bezpečí? Jsi zajištěná?
- Nežiješ už v tom příšerném hostinci? - Ne.
Za nálezné od tvé matky…
- Které ses zdráhala vzít. - …mám něco nového.
Matka říkala, že u nás je pro tebe vždy místo.
Zjevně se mnou nestrávila dost času.
A co kdybych tě k nám pozval já?
Laskavá nabídka,
ale musím odmítnout.
Jak bez…
Kdy tě zase uvidím?
Ještě ses mě nezbavil, vikomte Tewkesbury, markýzi z Basilwetheru.
Děkuju.
Děkuji.
Matka.
Smím si půjčit tužku?
Děkuji.
Číslice se mění v písmena,
což nám dá…
„Sejdeme se v Královské akademii dnes večer v pět, matka.“
No…
to je nečekané.
Děkuji.
Napadají mě hned tři věci.
Zaprvé, matka by se nepodepsala „matka“, ale „Chryzantéma“.
Zadruhé, Královská akademie je instituce, která soustavně opomíjí ženy.
Matka by ji jako místo schůzky nenavrhla.
A konečně mě napadá,
že jsem asi odhalila karty bratrovi, když jsem prohledávala noviny.
Tohle je dílo Sherlocka Holmese.
Přesto mi fakta neubírají naději.
Dám ti pět liber, když si se mnou vyměníš oděv.
Nic?
Vůbec nic.
Už jednou tě porazila, bratříčku,
a teď to možná dokázala zas.
Věřím, že mě odhalila,
ale také věřím, že ji to navnadilo, aby stejně přišla.
Bohužel ses zmýlil.
Možné to je.
Přesto, pokud ji najdeme,
rád bych byl jejím poručníkem já. Postarám se o ni.
To padá na tvou hlavu.
já si nad ní myju ruce.
Výborně.
Tím lépe.
Jsi zvláštní patron, bratříčku.
A ty protivný patron, bratře.
Jsi tak báječně naladěn kvůli hlasování?
Prošlo to o hlas.
Rozhodla to ta malá prašivka, markýz Tewkesbury,
který se stihl vynořit.
Sice je před Královskou akademií krásně…
Je to zajímavý člověk, víš?
A zřejmě ho dost oslnila naše Enola.
Tak ať si ji vezme. Pak je zkrotím oba.
Co si dát v klubu sklenku a politovat mě?
Ano, pozvu tě na skleničku, Mycrofte.
Pojď už, Sherlocku.
Kde u všech všudy jsi?
Něco jsem zahlédl.
- Dobrý den, Enolo. - Dobrý den.
Máte návštěvu.
Překvapivě pěkný pokoj.
Hezké detaily.
Nemůžu se zdržet.
Možná mě někdo viděl.
Jak jsi to našla?
To Sherlock.
Já myslela, žes na ni zapomněla.
Jako malá jsi ji nedala z ruky.
- Tahala jsi ji za sebou… - Sherlock říkal.
- Slyšelas, že královna Viktorie… - To taky říkal.
No…
dobře, že jste k sobě našli cestu.
Odpusť mi to.
Promiň.
Chtěla jsem ti říct, kam jdu,
ale nebylo to bezpečné.
Teď jsi v bezpečí?
Neopustila jsem tě proto, že bych tě neměla ráda.
Odešla jsem kvůli tobě.
Nestrpěla bych,
aby tvou budoucností byl tento svět.
Musela jsem bojovat.
Musíš se ozvat,
pokud chceš být slyšet.
Je to legrační.
Já myslela,
že to budu já, kdo změní svět.
Reformní zákon,
je pravda, cos udělala?
Stala se z tebe silná žena.
Díky za tvé kosatce.
Když mě někdy, kdykoli, budeš potřebovat,
budu je vyhlížet.
Musíš jít?
Ano, ale…
ještě chvíli takhle zůstaňme.
To bych taky moc ráda.
Co říci na závěr?
Jmenuji se Enola.
Pozpátku „alone“, sama.
Každý Holmes si musí najít vlastní cestu.
Jako mí bratři,
má matka
a teď musím i já.
Teď už ale vím, že „sama“ neznamená „osamělá“.
To matka nikdy nechtěla.
Chtěla, abych našla svobodu.
Budoucnost.
Své poslání.
Jsem detektiv.
Jsem dešifrovatelka a hledačka ztracených duší.
Můj život patří mně.
A budoucnost je na nás.
PODLE KNIHY NANCY SPRINGEROVÉ
PŘÍPAD POHŘEŠOVANÉHO MARKÝZE
Překlad titulků: Barbora Vrbová