EN NETFLIX-SERIE
MARS
VELKOMMEN TIL WELLESLEY
UTEN DEG AV JULIA WHITMAN
TIL MONSE
MAI
Jeg kan ikke snakke, Ruby. Er sen til ballkomitéen!
-Ingen bryr seg. -Jeg løper til møtet.
-Svar på meldinga mi med valgene dine. -Valg?
-Til ballantrekket mitt! -Bare følg magefølelsen.
Det er problemet. Nå tviler jeg.
Den uventa nominasjonen til ballkonge har skapt kaos for meg.
Jeg tar en titt etter møtet.
Nei, nå! Jeg må bestemme meg, så de kan sy det om.
Eller så må du kjøpe noe fra barneavdelinga.
Ja, og der er det dårlig utvalg. Derfor har jeg nå bare 33 alternativer.
Trettitre?
Rasshøl!
Med felger som matcher!
La møtet begynne!
Imponer meg, folk.
Temaet vi elsker representerer en følelse alle elever har på slutten av skoleåret.
Under vann.
Under vann. Er det temaet? Ikke "under havoverflaten", engang?
-Nei, vi ville snu uttrykket. -Ved å gjøre det deprimerende.
Neste!
-Hva med 1001 natt? -Kulturelt ufølsomt. Neste!
Jeg sverger, Harper. Sier du Moulin Rouge igjen…
Dere. Ballet handler om å miste jomfrudommen,
ikke kreativiteten.
Disse ideene er banale og patetiske.
Som klassetrinnleder og mulig ballkonge,
så sier jeg at kvelden må være legendarisk!
Magisk!
Den må være en konge verdig.
Ballet er kulminasjonen av hele livet vårt på high school.
-Er ikke det avgangsseremonien? -Ikke rett på meg, Freddie.
Som jeg sa, så er ballet den ultimate hendelsen på high school.
Det fins en film som heter Prom Night.
Heter den Avgangskvelden? Nei!
Vil dere vite hvorfor? Fordi det ikke er som ballet.
-Det er en film som heter… -Hold kjeft, Freddie.
Fortsett, dere andre.
Vi møtes i morgen, med det jeg håper…
Nei.
Det jeg forlanger blir et legendarisk tema som vi kan gjennomføre raskt.
Ja. Og billig.
Tanker?
Ingen sa at klassetrinnlederen også var leder for ballkomiteen.
Jeg kunne ha sagt det. Hvilket antrekk?
Tenk på hvem som står ved siden av den i stedet for smokingen din.
-Hvem går du med? -Vet ikke.
Noen spør kanskje, siden jeg kan bli ballkonge.
Ganske selvsikkert.
Du bør dempe risikoen ved å spørre en som garantert sier ja.
-Som hvem da? -Der har vi dilemmaet.
Kunne vært verre. Tenk deg å være meg, og ha for mange alternativ.
Så mange at du ikke kan velge.
Skal jeg lage diagram og be om søknader? Eller begge deler?
-Jeg føler med deg. -Takk!
Det er tungt å være så elsket. Men alt handler om bildet for meg.
Hvem ser bra nok ut, uten å overskygge meg som ballkonge?
Hvis jeg vinner.
Hvorfor bryr du deg? Holder det ikke å være leder?
-Hvem bryr seg om det? -Jeg!
Ledere har perioder. Konger regjerer for evig.
Lenge leve jamonarkiet!
Pikker eller piker?
-Til ballet? -Nei, studenthus!
Samkjønnet eller delt internat?
Spør du meg seriøst om dette?
Du har rett. Pikker. Alltid.
Der har du jenta mi. Kom igjen.
-Hva gjør du med ballet? -Ingenting.
Jeg har ingen date heller. Trenger ingen, men jeg er åpen for det.
Men siden vi begge går alene,
så kan vi gå alene sammen. Herregud. Høres ut som deg.
Ja, bortsett fra at det er greit for deg å gå alene.
Ikke jeg. Uten date er det bare en dans. Og dem trenger jeg ikke flere av.
Særlig hvis det ikke er med en som betyr noe.
OK. Nå har jeg redusert til to.
To? Jeg har minus 57.
Jeg snakker ikke om regnestykket.
Jeg snakker om ballet, et helt annet regnestykke. Særlig mitt.
Jeg har utelukka tre kandidater ved å kryssjekke Insta-bilder
med bilder de er merka i. To mulige igjen.
Fortsatt forvirra. To mulige?
Det er ikke forvirrende. Ta for eksempel Sofie Estrada.
Hun er fantastisk på sitt eget bilde. I bildet hun er merka i…
Hvilken Sofie får jeg?
Så er det Corrina, som er nydelig, men som meg i en parykk.
Først likte jeg det. Men jeg er nok ikke min type.
Og Lola.
Lola er perfekt. Men hun blunker.
Når ble du så overfladisk?
Da alt handla om bildet. Blunkere må vekk.
Du får én mulighet til bildet som viser oss på vårt beste.
Blunker hun, er det ødelagt. Vil ha en som funkler, ikke en blunker.
-Oddsen er 50/50 for at øynene er åpne. -Det kan jeg ikke ta sjansen på.
-Hvordan går den matematiske analysen? -Dette er annen matte.
Kanskje jeg skal vurdere Sofie. Hun ville bære meg som en sekk.
-Kan bli del av antrekket hennes. -Spør Jasmine?
Vi er i vennesonen. Ingenting har skjedd på månedsvis.
Hvorfor ikke gå med en venn?
Venner har det gøy sammen. Kanskje enda gøyere, til og med.
Venner? Gøy?
Nei! Jeg vil ha sex.
Kan du ta over? Flott. Må finne ut av det før det er for seint.
-For seint for hva da? -Å unngå en blunker.
Jøss.
Hvorfor gjør en overvurdert dans alle gale?
Enig.
Skal du?
Ikke jeg heller.
Hvordan fungerer funksjonene?
Så vidt. Jeg står så vidt,
og lurer på om jeg skal spare meg ydmykelsen og gi opp nå.
Selv om jeg får vitnemål,
så får han ikke sett det.
Du gjør ikke dette for ham eller andre. Du gjør det for din egen del.
-Og Lydia. -Ja, som kommer når som helst!
I dag tidlig, faktisk. Møt Lydia Diaz.
Herregud!
Hun er så vakker! Hun er prikk lik Oscar.
Men hun får aldri møte ham.
Nei, det får hun ikke.
Men hun får møte favorittonkelen, som går ut av high school. Kom igjen.
Hvilken prestasjon
i middelmåldighet!
Dere hadde hele dagen på dere til å finne et tema. Jeg er utslitt!
Jeg kan ikke gjøre alt. Dere må bidra her.
-Vi er ingen idéfabrikk, som Noel Aroma. -Ikke nevn forbildet mitt.
-Stikk. -Hva?
Du tetter igjen kreativiteten min, og jeg må tenke. Stikk.
-OK. -Den andre veien!
-Men jeg bor her oppe! -Ikke i dag.
SKYV FOR Å SVARE
Hei!
Har du tilgang til politidatabasen?
-Hei til deg også. -Ingen tid til småprat.
Jeg må redde ballet, og en rar bil følger etter meg.
-Registreringsnummer? -Ni. Bravo. Delta. Hotell. 237.
Låst. Sikkert en dust med problemer med Biltilsynet.
-Eller… -Eller?
Noen som ikke vil at andre skal vite om lyssky aktiviteter.
-Den som sendte lappene. -Var det ikke Oscar som sendte dem?
-Ingen bevis, bare antakelser. -Du vet hva det er? Teit.
Kanskje Cuchillos menn. Kanskje Prophet$.
Kanskje kartellet.
Kanskje meg fra framtida som vil advare meg.
-Det er ingen av dem. -Nei, du har rett.
Mulighetene er uendelige. Blir ikke for å finne det ut.
Slett samtalen, så de ikke vet hvem du snakka med. Ha det.
Nå er det i gang.
Den første som kommer inn på college.
Jeg er så stolt av deg.
Hva er galt?
Beto og mannen flytter til Dallas. Han har fått en flott jobb der.
Å nei. Alle forlater deg.
Jeg er lei for det. Det ordner seg. Vi kommer tilbake. Lover.
-Beto kommer ikke tilbake. -Selvsagt. Du er jo mora hans.
Han kommer ikke tilbake, for jeg blir med ham.
Jeg flytter til Dallas.
Men hvem skal ta seg av pappa?
Kan jeg ringe tilbake?
-Pokker. Dårlig timing. -Ja, på en måte.
Bestemor er på sykehus igjen. Jeg kom nettopp.
-Så trist å høre. -Jeg ringer deg senere.
Jasmine?
-Jeg skal ikke til Berkeley. -Trakk de tilbudet?
Nei, tante flytter til Dallas, og tar med seg drømmene mine dit.
-Jeg må passe på pappa. -Jeg er lei for det.
Uansett hvor positivt jeg tenker, så lar ikke universet meg vinne.
Jeg lar deg ikke tape. Ringer deg tilbake.
Ikke bry deg. Ikke noe mer å snakke om.
-Hvorfor har du gips? -Pga. deg. Husker du vektene du ga meg?
Jeg mista en.
Unnskyld for at jeg vil gjøre deg sterkere.
De skulle la meg gå, men jeg har visst soppinfeksjon i tåa.
Så de holder deg ikke her på grunn av, du vet… andre ting?
Jeg klarer meg. Jeg er ute snart. Du må tenke positivt.
Si det til Jasmine.
Hun kan ikke dra til Berkeley. Hun må ta seg av faren.
-Hva skal du gjøre for henne? -Jeg vet ikke.
Det er overveldende nok å finne ut hvem jeg skal ta med på ball, og…
Hva gjør du?
Oksygentilførselen din må ha stoppa. Ellers vet du svaret meget godt.
Jasmine.
Nei! Det er ingen god idé. Vi er bare venner. Jeg vil ha en ordentlig date.
-Du vil få deg litt søtsaker, du? -Ja.
Og derfor bør du spørre Jasmine. Du vet jo hva du får!
Du har rett. Og vi har det gøy sammen.
Jeg er solgt. Jeg kjøper en rose i gavebutikken.
Og her trodde jeg du hadde lært av bestemora di!
Hadde bestefaren din gitt meg harry blomster fra gavebutikken,
hadde jeg spytta på dem og på ham, og så hadde han ordna opp igjen.
Han visste alltid akkurat hvordan han skulle ordne opp.
Går det bra?
Å ja!
Gode minner. Nå.
Du har bare ett slag igjen på den vakre piñataen.
Du har alt slått den nok. Det vet jeg, for jeg har hørt det.
Så du må spørre deg selv.
Er du den svimle gutten som slår i alle retninger,
eller er du en ekte Martinez-mann, klar for å slippe ut søtsakene hennes?
-Jeg skal slippe ut søtsakene. -Gå og ta henne, da!
Det var toalettet.
Rektor Richardson vil snakke med deg.
-OK. -Gå.
Mine damer og herrer.
Vi avbryter den kjedelige timen med en helt egen presentasjon
til en som er noe helt for seg selv.
SKATTEFRADRAGSPOSTER
Hva er bedre enn spesifisert skattefradrag?
Dwaynes Atomic Fries og en klassisk skjorte?
Det er bare én spesiell ting,
eller heller kanskje en helt spesiell person.
Jasmine Flores.
Venn, elsker,
solslikker, politilærling og den deiligste hamburgeren.
Ja! Du er alt det der, og så mye mer!
Du er den hemmelige sausen min,
chamoy i mine Flamin' Hot Cheetos.
Og på 15. mai…
Vil du gå på ballet med meg, Jasmine?
Nei.
Trill meg ut!
Dette avrunder tidenes verste avgangsår.
Først taper jeg ledervalget. To ganger. Hvem gjør det?
-William Jennings Bryan. -Det var et retorisk spørsmål.
Så mister jeg Jasmine, verdigheten min og ballkongetittelen.
-Dette året er verre enn 2020. -Ja, det har vært ganske tøft for deg.
-Jeg så videoen din, Ruby. -Jeg klarer ikke mer latterliggjøring.
Jeg ville spørre om du ville gå på ballet sammen.
Jeg trenger ikke medynk, Margarita.
Du har sikla på Margarita siden førsteåret, jo.
-Og avviser henne? -Vil ikke ha medynk.
Hun liker deg. Se deg rundt.
Hun er ikke den eneste.
Alle ser på deg, kompis.
-Fordi jeg er en vits. -OK.
Alle elsker hoffnarren, men ingen vil knulle ham.
Det stemmer, damer. Hoffnarrer kan knulle!
En Pacoima Penguin Pop?
Jeg vet ikke hva det er, og det vil jeg heller ikke vite.
Ikke ring meg igjen.
-Telefonsalg? -Nei, ballet.
-Får jenta mi mange tilbud? -Nei, men Ruby får det.
-Ruby? -Ja.
Han er visst årets heiteste. Alle vil vite hvordan de kan få ham.
-Hva med deg? -Det skulle han likt!
Nei. Takk Gud for det.
Det er ikke det jeg mente.
-Hvem vil du gå med? -Ingen.
Det spiller ingen rolle. Selv om jeg ville, så går jeg ikke.
-Hvorfor ikke? -Ingen har bedt meg med.
-Og så? -Og så?
Det er ikke 50-tallet.
Trodde ikke jeg oppdro en forknytt datter.
-Jeg er her. Hva trenger du? -Fotsoppen er aggressiv.
Bestemor, jeg elsker deg og soppen, men jeg må stikke.
-Ro deg ned, Jamal. -Jamal kan ikke roe seg ned.
Ikke med et ball å planlegge, en dronning å finne og under oppsyn.
Jeg er veldig forvirra.
Jeg også. Jeg vet ikke hvem de er eller hva det gjelder.
Ut med språket! Hva må jeg fikse, som familien din ikke kunne?
Dop!
-Får du ikke det der? -Ikke de gode.
Hent det som er under senga mi.
Hvordan? Jeg er utenfor!
Se under den rosa steinen. Jeg gjemte en nøkkel til Miguel der.
-Hvem er Miguel? -Vent.
Pascual brukte den, slik han bruker alt og alle ellers.
-Du må gjennom vinduet. -Hva? Er du høy?
Ikke ennå. Derfor må du komme inn.
Bruk tommel og pekefinger og dytt inn øverste del av vinduet.
Så bruker du høyre fot, løfter vinduet sakte,
men ikke for sakte.
-Det sitter fast. -Vet du hva?
Bare bruk døra. Jeg låste den ikke.
OK. Jeg er inne.
Det var på tide!
Se under senga mi. Flytt de gode tøflene mine.
Å. Jeg fant det.
-I eska med initialer? -Ikke åpne den!
-Den er forbannet. -Hvorfor har du den?
Gir jeg bort forbannelsen, blir den bare verre.
Ser du militærsekken?
Fant du den?
-Jeg tror det. -Bra!
Må stikke. De suger ut blodet mitt.
HUN LYVER
Endelig!
Smaragdbyen!
Noe du vil fortelle?
-At du har fin hud? -Du sendte lappene.
-Lappene? -Ikke spill dum, kvinne.
Disse var på rommet ditt.
-De er ikke mine? -Å? For adressen din står på dem.
Vet du hvor mange det er som heter Marisol Martinez?
Greit. De er til inspirasjonstavla mi.
Pisspreik. Du har ikke vært på én eneste av festene mine.
Vi trodde at Oscar sendte lappene, men så var det deg. Hvorfor?
Si det, ellers tømmer jeg den!
-Nei! -Få høre!
OK. Det var meg.
-Hvorfor? -Jeg måtte.
Jeg har kjent dere siden dere var smårakkere.
Jeg så dere vokse opp sammen, bli glad i hverandre og slutte å snakke sammen.
Hvis jeg skapte et mysterium, ville dere prate sammen igjen.
Et mysterium? Dette var ikke et mysterium.
Dette var en seriemorder, eller noe.
Men det fikk dere til å prate sammen. Ikke sant?
Jeg kjenner dere.
Funker Smaragdbyen mot angst?
Ikke vær engstelig. Du har jo løst mysteriet.
Hvorfor følger en bil etter meg, da? Er det Cuchillos menn eller politiet?
Ikke politiet, for dem snakka jeg med. Cuchillos menn er en annen historie.
-En nattahistorie eller skrekk? -Ingen av dem.
Var det dem, hadde de drept deg nå.
Det er merkelig nok ikke beroligende.
Alt er i orden.
Det er en naturlig refleks at du tror at du ser ting.
Men det er ingenting å se. Alt sitter her oppe.
-Bør vi gjøre dette så nær oksygenet? -Nei.
Kom inn.
Unnskyld.
-Hva skjedde? -Jeg vet ikke.
Jenter elsker vel kjærlighet, da.
Alle jenter bortsett fra deg.
-Unnskyld. Det ble feil. -Jeg elsker kjærlighet, Ruby.
Ballfrieriet var det søteste noen har gjort for meg.
OK. Forklar hvorfor du sa nei, da.
Vent.
Lila i fysikklassen vil vite: "Vil du gravitere til ballet med henne?"
Takk.
-Lila er festlig. -Hvis du sier det. Enkelt.
-Ikke ødelegg moroa. -Unnskyld.
Jeg har det bare så fælt nå, og jeg er sint.
Forbanna på universet, ville vært en elendig date.
Det siste jeg vil, er å ødelegge ballet ditt.
Takk.
-Jasmine. Du trenger ikke å si unnskyld. -Jeg føler at jeg bringer ulykke, Ruby.
Det gjør du ikke!
Hvorfor skjer all dritten med meg, da? Kanskje det ikke er universet, bare meg.
Det er ikke sant.
Nei takk.
En klok person fortalte meg en gang at fæle ting skjer med gode folk.
Det er ikke fælt å ta seg av pappa.
-Nei. -Jeg må gjøre det.
Jeg vil gjøre det, for jeg gjør det best.
-Akkurat som han var for meg. -Du er klok.
Jeg kom inn på Berkeley og er klok nok til å vite at skolenavn er uvesentlig.
-Lykkes uansett hvor jeg drar. -Det skjer alt.
Ja, det gjør det.
Vil du gå på ballet med meg?
Virkelig? Er det sånn du gjør det?
Andre tagning.
Ruben Martinez, vil du gå på ballet med meg?
-Er det chamoy der? -Som om jeg glemmer det.
Da har vi en date.
Hallo?
Hei.
Jeg skulle ha ringt først. Unnskyld.
-Jeg går. -Nei, vent.
Disse er til deg. Jeg ville helst overraske deg, så…
Overraskelse.
-Hvorfor får jeg dem? -Som takk.
-Prøven gikk kjempebra. -Sto du?
Jeg visste det! Jeg visste at du ville klare det!
Ja. Fra dag en visste du at jeg ville få til mer i livet.
Nå har jeg klart det.
Jeg har ikke hatt denne troen på livet siden…
noen gang.
Å se deg lykkelig, det gjør meg lykkelig.
Går det bra med deg? Hjertet ditt hamrer.
-Ja. Jeg er nervøs. -Hvorfor det?
På grunn av det jeg tenker på.
Hva tenker du på, da?
Beklager. Jeg er en dust.
Jeg var så nervøs for å komme, og så så jeg deg og blomstene.
Da fikk jeg en klump i magen.
Jeg tenkte på ballet, at jeg ikke hadde lyst til å dra.
Men sannheten er at jeg har lyst.
Jeg har lyst til å dra. Jeg vil bare ikke dra hvis det ikke er med deg.
Vil du gå på ballet med meg, Cesar?
Jeg er lei for det.
Jeg går med Vero.
Hun har alt spurt.
Jeg tror at du hadde rett.
Jeg overreagerte på bilen, og nå kjenner jeg ikke beina mine.
-Kjenn på mine om du vil. -Så høy er jeg ikke!
-Jeg må tisse. -Da må jeg gå.
Bekken.
Det er på hodet ditt.
Kvinne!
-Hvorfor sa du ikke noe før? -Visste ikke hva du likte. Unnskyld.
Unnskyld for at lappen min skremte deg.
Er jeg fortsatt yndlingsbestemor?
Ja.
Alltid.
De to andre er jo døde.
Tekst: Fredrik Island Gustavsen