Kdo, hudiča, si?
Jaz?
Jaz sem …
NIHČE
PONEDELJEK
TOREK
Prekleto!
Zamudil si smetarje.
SREDA
ČETRTEK
PETEK
PONEDELJEK
TOREK
SREDA
Zamudil si smetarje.
ČETRTEK
PETEK
PONEDELJEK, TOREK, SREDA, ČETRTEK, PETEK
PONEDELJEK
Odloži telefon.
Nočemo težav.
Tvoj denar. Gotovina. Takoj!
Vse, kar imamo, je tam.
To je vse?
Uporabljam debetno kartico.
Jezus.
Ničesar nisem našel.
Kaj pa njegova ura? –Je kaj vredna?
Zame je.
Vzemi jo.
Daj mi svoj prstan.
Daj mi svoj prekleti prstan!
Spravi se z njega. Takoj!
Spravi se z njega. Izpusti ga.
Ustrelila te bom.
Oče!
Takoj!
Izpusti ga, sin.
Kaj?
Rekel sem, da ga izpusti.
Hej. –Kaj je?
Prosim, nehajta.
Vzemita, kar hočeta in pojdita. Prosim samo … –Utihni!
Poberiva se.
Dragi, pojdiva.
Izbrala sva napačno hišo.
Prekleto sranje.
Kaj je bilo to, oče?
Ne morem verjeti, da sem dovolil, da se je to zgodilo.
Moja lepa žena, krasni otroci, moj dom, v katerega sta vlomila …
Gospod Mansell. –Prosim?
Tako sta torej vstopila? S škatlo za pice?
Ja.
Kaj pa palica za golf? Zakaj je niste uporabili?
Imela je …
Lahko bi jo ustavil, oče.
Pravilno ste ravnali, g. Mansell.
Če bi bila to moja družina …
Ne bomo vas več nadlegovali. Samo imejte garažna vrata zaprta.
Živjo, očka. –Zdravo, srček.
Ne moreš spati? –Ne.
Te je strah?
Zakaj bi me bilo? Ti si tukaj.
Ja.
Očka.
Ja?
Potrebujemo mačko.
Res? –Ja.
Ja.
Tudi jaz sem razmišljal isto.
Dajte no.
Prekleto!
Za šolo moram napisati spis o veteranih.
Mislil sem, da bi se pogovoril kar s tabo.
Seveda, sin.
Bil sem revizor, tako rekoč nihče.
Bolj dolgočasna zgodba bo.
Vseeno mi je, rad bi samo naredil nalogo in končal za danes.
Kaj pa tvoj stric Charlie? On je bil pravi vojak.
Nisem tako mislila.
Mama ima prav.
Pravzaprav sem mu že pustil sporočilo.
Kasneje ga bom še enkrat poklical.
Lahko pokličeš dedka. On je doživel nekaj akcije.
Mogoče.
Lepo se imej.
In …
Zamudil si smetarje.
Jaz …
Vzela sem vso kavo.
Lepo se imej, Hutch. –Ti tudi.
Otroka, pojdimo. –Kaj?
Pojdimo.
Pripni se s pasom.
Slišal sem, da si imel sinoči zanimiv večer.
Ja, bilo je … –Ko bi le napadli mojo hišo.
Malo vaje bi mi prišlo prav.
Tole ja pa novo.
Precej kul, kaj?
Stari se je stegnil.
Ni imel veliko, nekaj sem pa le dobil.
Srček, pridi. Iti morava.
Moje sožalje.
Nimam kaj žalovati.
Zelo športen, kaj?
Challenger, letnik 72, 4,9-litrski V–8.
Od nič do 100 v … Zdaj bom ugotovil.
ZAPOSLENI MESECA
Imamo podgana ali oposuma? –Ne vem.
Torej …
Dobro jutro, Charlie.
Sem prav slišal?
Odvisno, s kom si govoril.
Tvoj sin je klical.
Potem si prav slišal.
Rekel je, da bi enega lahko onesposobil.
Zakaj ga nisi?
Hočem reči …
To je otročarija.
Hotel sem, da bi bilo čim manj škode.
In kako ti je uspelo?
Nikomur ni bilo nič, torej … Jezus!
Ne skrbi.
Zavarovana je.
Ne, čakaj.
Vidiš?
Nič te ne spravi s sveta hitreje kot krogla v glavo.
Zato jo vzemi.
Nočem je.
Ne gre za to ali jo hočeš, Hutch. Rabiš jo.
Poskrbi, da bom moja sestra varna, bratec.
Zdravo.
Predvidevam, da te je Becca poklicala. –Res me je.
Mislim, da si naredil, kar si lahko.
Takšen, kakršen pač si.
Razumem.
Pogovoriva se o tvoji nameri, da bi kupil to podjetje.
Se res tako močno želiš znebiti mene in Charlieja?
Eddie, član družine si.
Rad bi le, da uživaš v svojem pokoju, Charlie pa v svoji mladosti.
Dal sem ti pošteno ponudbo. –Nič posebnega ni.
To podjetje sem z golimi rokam postavil iz nič.
Če ga bom prodal, ga bom res samo za zelo dobro ponudbo.
Ja.
Kaj bi pravzaprav rad s tem podjetjem?
Rad bi imel nekaj svojega.
Razumem.
Hutch.
Držim pesti zate.
Slišati je bilo dobro.
Kako dolgo že poslušaš?
Dovolj dolgo, da vem, kako dober si postal.
Ko si uradno mrtev, imaš veliko prostega časa.
Težko življenje.
Povej mi kaj o sinoči.
Novice se hitro širijo.
Če oni vedo, vem tudi jaz.
Dva sta bila.
Moški in ženska.
V poznih dvajsetih, bi rekel.
Bila sta prestrašena.
Obupana.
Ona je imela pištolo.
Kakšno?
Staro 38 special.
Na ročaju je imela izolirni trak.
Bila je Smith & Wesson.
Že dolgo ni nihče streljal z njo in bila je …
Prazna.
Resno? –Resno.
Zdaj vem, zakaj nisi nič naredil.
Kaj sta odnesla?
Ne veliko. Samo nekaj dolarjev.
Lahko bi bilo huje. –Ja.
Vem, o čem razmišljaš in želim si, da ne bi.
Ne delaj kakšnih neumnosti, me slišiš?
Zdravo, oče.
Si že jedel? –Kaj?
Si dobro?
Ja, dobro sem.
Nisi videti dobro.
Se spomniš, kdo sva včasih bila, Hutchie?
Jaz se.
Zdravo, sine. Kako je bilo v šoli? –Dobro.
Živjo, dragi.
Daj no, pomagaj.
Kako je bilo danes?
Nič posebnega. –Ne najdem je.
Česa ne najdeš? –Mačje ovratnice.
Kje pa je bila?
Tukaj notri.
Menda je niso ukradli?
Ljubica, prepričana sem, da se bo našla.
Tako hitro že nazaj?
Zdravo, ata.
Nekaj moram urediti.
Potem pa le uredi.
Agent Mansell, FBI.
Iščem … –To je staro. –Kaj?
Tvoja službena izkaznica je že 20 let pretekla.
Dokaj prepričan sem, da na fotografiji nisi ti.
Torej …
Kdo si?
Sem samo človek,
ki nekoga išče.
Ne bi se smel takole postavljati z denarjem tukaj, kolega.
Obstajajo tri vrste ljudi, ki se, kot praviš, postavljajo:
ljudje, ki ne znajo nič boljšega, ljudje, ki želijo ustrahovati
in ljudje, kot sem jaz, ki si neizmerno želijo,
da bi jim ga kdo poskušal vzeti.
Hvala za tvoje služenje domovini.
Tebi tudi, stari.
Bo kdo poskušal?
Kako ti lahko pomagam?
Napoti me do te osebe.
Luis, večerja.
Luis.
Drago diši, ljubica. –Diši poceni.
Ne mislim na hrano, ampak na družbo. –Daj no …
Jaz govorim, vidva poslušata.
Vesta, zakaj sem tukaj?
Ker sem dober človek. Družinski človek sem.
Predvsem pa sem človek, ki si ni zaslužil pištole v obraz.
Zdaj pa, uro.
Mačjo ovratnico.
Ne vem, o čem govoriš.
Daj mi to prekleto mačjo ovratnico, kreten!
Ne vem, o čem govoriš. Prisežem, da ne vem.
Ovratnico. –Poiskal jo bom.
Prosim. Ne vem, kje je. Prisežem, da ne vem.
Prosim, oditi.
Prosim, pusti naju. –Prosim, pojdi.
Jebenti.
Avtobus!
Pravijo, da Bog ne zapre enih vrat, ne da bi odprl druga.
Prosim, Bog, odpri ta vrata.
V avtobusu ni dovoljeno piti.
Boš požirek?
Kaj imamo tukaj?
To dekle bo nocoj varno prišlo domov.
Upam, da imajo ti bedaki radi bolnišnično hrano.
Dekle ponoči samo na avtobusu?
Kako neumno. –Neumno, kajne?
Hej, fantje.
Kaj še počneš tukaj, stari?
Razbil vas bom.
Bom jaz.
Sranje.
Prekleto.
Moj nos.
Kaj praviš? –Nos je zlomljen.
Moji zobje.
Je hudo? –Ja.
Prekleto!
Roko imaš zlomljeno.
Kdo je ta tip?
Človek, ali si …
Beži.
Hvala.
Oprostite zaradi nereda.
Živjo. –Zdravo.
Nisem mogla spati.
Kam si šel?
Ja.
Peklenski dan je bil.
Vidim.
Kot v starih časih.
Pogrešam te.
Tukaj sem, Hutch.
Vedno sem tukaj.
Vem.
Nocoj
sem razmišljal …
O čem?
O …
Becci.
Kako se že predolgo nisva objela.
Nisva se poljubila … Ne vem.
Že nekaj mesecev nisva seksala.
Ljubila se nisva že leta.
Zdiš se tako oddaljena.
Vem, da ni pošteno, če tako rečem.
Samo …
Pogrešam te.
Se spomniš, kdo sva včasih bila?
Jaz se.
Mimo si zapeljal, kreten.
Zdravo.
Torej, gospodje?
Ste zadovoljni z varnostjo Obshaka?
Zadovoljni smo.
Čeprav je nekaj stvari čudnih.
Zakaj imaš črnca v ekipi?
Izbiraj besede, sicer jih boš moral požreti.
Morda ima Pavel drugačen odtenek kože,
ampak je Rus tako kot mi.
Olimpijada v Moskvi, 1980.
Moj oče je bil Etiopijec. Tekač na dolge proge.
Je bil uspešen?
Komu mar? Naju z mamo je pustil, da se znajdeva sama.
V čemer je on prav dober.
Dobro, dobro. Dovolj o tem Othellu.
Yulian, tvoje petje in plesanje nista najbolj primerna za človeka,
ki varuje našo blagajno.
Ne vliva pravega zaupanja, razumeš?
Imaš zdaj več zaupanja?
Yulian, hotel sem samo …
Veš, kdo je to?
Je bil?
Razsvetli me. –Lastnik 3% Obshaka.
Kako hudo.
Zato so ti procenti zdaj naši.
Na zdravje!
Ja?
Bratec.
Si bo opomogel?
Gospod, nadziramo njegove življenjske znake,
toda poškodba možganov je …
Je s Teddyjem konec? –Ja.
Kaj, hudiča, je počel na avtobusu? –Nimam pojma.
Misliš, da je to povezano z Obshakom? –Vse je povezano z Obshakom.
Kako dolgo ga bomo še čuvali? –Še nekaj dni. –Večnost.
Yulian …
Kdo je to naredil mojemu bratu?
Nek moški nas je napadel brez razloga.
Eden sam? Se norčuješ iz mene?
Ne, gospod. –Ne laži mi!
Ne laži mi, prekleto! –Ne!
Ne laži mi!
Ne laži mi, prekleto!
Ne lažem vam, prisežem.
Yulian?
Prosim, ne jezi se več.
Sovražil si Teddyja.
Tvoje besede so morda točne,
vendar niso nič manj nespametne.
Kaj hočemo,
sorodnikov si ne izbiraš.
Tako je.
Kako lahko najdem tistega človeka?
Dobro jutro.
Kaj se ti je zgodilo?
Oče, videti si grozen. –Moral bi videti one druge.
Ko si podrl tistega vlomilca, si to dobro naredil.
Kril si mi hrbet in ponosen sem nate.
Dobro jutro. –Dobro jutro.
Hutch tukaj. –Sinoči si bil ti, kaj?
Kaj nisva rekla, da ne preko fiksne linije?
Pomiri se. Imam 30 sekund.
No, povej.
Kakšen je bil občutek?
Kot dan odrešitve.
Verjamem.
Vesel sem, da ti je vrnitev tako prijala, vendar imaš problem. –Ja?
Eden od tistih fantov je bil brat Yuliana Kuznetsova
in nočeš imeti opravka z njim. Resno, vprašaj brivca, on ve.
Samo enkrat se je zgodilo, gospod.
Yulian Kuznetsov. Vprašaj brivca.
Kdo je bil? –Samo naš distributer.
Imam predlog.
Nocoj bi pripravil lazanjo, ki jo vsi obožujete.
Od začetka, kot včasih. Že dolgo je nisem. –Lazanja!
To bi mi bilo všeč.
Neznana številka Pojdi obiskat brivca!
Zahvalil se mi boš kasneje.
Gospodje.
Gospod Mansell,
že dolgo se nisva videla.
Res je.
Kaj lahko storimo za vas, dobri gospod?
Kaj mi lahko poveste o Yulianu Kuznetsovu?
Sem res že tako predvidljiv?
Z mojega gledišča, g. Mansell, so vsi predvidljivi.
Če povem na kratko, nevarnejši ne more biti.
Sociopat z zvezami, denarjem in dovolj ljudmi, da lahko oteži stvari.
Nočem presenečenja.
Torej je kriminalec?
Ima kakšen hobi? –Zbira umetnine,
v cenovnem razredu osmih in devetih cifer.
Kaj dobrega? –Ne vem.
Vem pa, da če še ne ve, kdo si,
bo kmalu zvedel.
Kaj imaš zame?
Našla sem njegovega očeta.
Biva v negovalnem domu v centru mesta.
To ni veliko. –Ne bi si delala skrbi zaradi tega Hutcha.
Tvoj človek prav po ničemer ne izstopa.
Če ne moreš prepoznati volka v ovčji koži,
se sprašujem ali te sploh rabim.
Prijatelja imam v Pentagonu. Nadaljevala bom z iskanjem.
Paket za izsiljevanje prihaja.
Pošlji mi vse, kar imaš o Hutchu Mansellu, sicer bo tole dobila tvoja družina.
Kaj je to?
Kaj?
Če ne bo mogel poskrbeti za nekoga, kot si ti,
se bo moral odpovedati svojemu deležu v Obshaku.
Obshak?
Predstavljaj si to kot pokojninski sklad ruske mafije.
To je več sto milijonov dolarjev v gotovini, ki se stalno seli.
Yulian je trenutni varuh.
Vendar je že malo utrujen od takšnega življenja.
Če bi imel možnost, bi verjetno že odšel.
Prekleti Obshak.
NIHČE
Odhajam. Ne rabim plačila.
Vso srečo.
Jebenti.
Hočem ga živega.
Krasna je.
Ti lahko ponudim vino? –Ja, prosim.
Jaz bi tudi.
Ne. –Ne.
Kdo jo hoče?
Kaj, če bi to poletje odpotovali v Italijo?
Vedno sva govorila o tem, da se vrneva tja.
Z veseljem, ampak ali si to lahko privoščimo?
Pravo vprašanje je, si lahko privoščimo, da ne gremo.
To bi bilo čudovito. –Ja.
Ker sva se z vajinim očetom spoznala v Rimu.
Potem sva se zaljubila …
Pojdite vsi v klet.
Kaj? –Takoj.
Pojdimo. Gremo!
Gremo!
Takoj!
Hutch, plašiš me.
Odpri vrata, sin.
Je to igra? –Je to igra, Hutch? –Rada imam igre.
Hutch, kaj se dogaja?
Kaj …
Ne kliči policije.
Kam greš? –Kam le, k zdravniku.
Najprej dostavimo blago, nato lahko poskrbita za svoje praske.
Odjebi! –Praske?
Dobro. –Tako je.
Nisem še srečal črnega Rusa.
Ja.
To dostikrat slišim.
Kdo, hudiča, si ti?
Nihče.
Če povem na kratko,
včasih sem bil tako imenovani revizor za tiste agencije s tremi črkami.
Revizor je zadnja oseba,
ki ga katerakoli organizacija želi videti na svojih vratih.
Nikogar nisem mogel aretirati,
zato sem moral poskrbeti, da ni ostal nihče, ki bi …
Drek.
Halo?
Ata, tisto, kar sem moral urediti, je eskaliralo.
Drži se.
Drek.
Reci mi vsak nekaj.
Bom, ampak ne zdaj.
Poskrbeti moram za to.
Kaj je …
Kaj je to?
To je …
Kar je.
To sem jaz.
Becca, ljubim te, ampak zdaj mi moraš zaupati.
Zadnjič na slepo, obljubim.
Vrni se.
Takrat se bova ukvarjala s tem.
Otroka bom odpeljala na varno.
Fantje, tukaj smo.
Vem, da vas je šef poslal sem, vendar morate vedeti, kdaj reči ne.
Nekaj poglavij nazaj je bil nekdo z imenom Alan.
Aaron.
Ne, bil je Alan.
Alan je ukradel približno tri milijone dolarjev
iz ameriške vojaške baze v Rivoltu v Italiji
in za nagrado je dobil za vrat mene z Waltherjem PPK.
Ne, čakajte.
Bil je za H&K USP kalibra 45 z dušilcem, uperjen v njegov tilnik.
Začel je moledovati tako kot vsi.
Navadno pritisnem na petelin, preden padejo v jok, ampak …
Tokrat sem prisluhnil.
Slišal sem človeka, ki je iskreno obžaloval svoja dejanja
in si je zelo želel znebiti svoje volčje kože
in se vrniti na pašnik kot jagnje.
Alana sem molče izpustil.
Leto kasneje sem ga šel preverit v pričakovanju,
da ga bom našel na starih poteh.
Alan je živel v Boiseju, Idaho.
Imel je ženo. Prišla je z dvema otrokoma.
Tretji je bil na poti. Imeli so psa.
Delal je od 9h do 17h. Ničesar ni mogel ukrasti.
In bil je nasmejan. Kot prekleti Buda.
Ta kreten!
Nisem ljubosumen, toda v tistem trenutku sem hotel, kar je imel Alan.
Zato sem šefom rekel, da se umikam.
Niso bili veseli, ko so to slišali.
Niso verjeli, da mi bo uspelo.
Dal sem vse od sebe. Res sem.
Bilo je dobro.
Bolje, kot sem pričakoval.
Morda sem se celo preveč poboljšal.
Ampak …
Hudič potuhnjeni.
Prekleta mačja ovratnica.
Zanimiv podatek: Kost zgori v pepel pri 1500 stopinjah,
ta klet je narejena tako, da to podvoji,
zato vas ne bodo našli med ruševinami.
Globoko v sebi sem vedno vedel, da gre za fasado.
Ampak trajalo je veliko dlje, kot sem pričakoval.
4,9-litrski V–8 je rekel.
Od nič do 100, zdaj bom ugotovil.
NEGOVALNI DOM
Daj no, Davey. Prosim, znižaj to sranje.
Kupil bom to podjetje. –Kaj?
To je moja ponudba.
Sveta nebesa.
Samo trenutek. Tudi jaz imam besedo pri tem.
Ne, nimaš. –Ja, imam. Oče, ne.
V ta podjetje sva vložila svojo kri, znoj in solze.
Charlie, sedi.
Poslušaj svojega očeta.
Sedi.
Dihaj. Dihaj globoko.
Tako, ja.
Ampak kaj bom jaz?
Vseeno mi je.
Dogovorjeno.
Zdaj pa se poberita.
Tri neidentificirana trupla so bila sinoči najdena
v sumljivi prometni nesreči na cesti 34.
Policija še vedno poskuša ugotoviti vzrok in če je bil vpleten še kdo drug.
Če imate kakršne informacije o tej nesreči, pokličete na …
Yulian, stari je ubil naše fante in izginil. Kaj naj naredimo?
Zberite vse naše ljudi.
POZOR: ZARADI TEŽAV Z ELEKTRIKO JE STAVBA DO NADALJNJEGA ZAPRTA.
S SPOŠTOVANJEM, NOVA UPRAVA
Hutch, si tam?
Hutchie.
Zdravo.
Se zajebavaš z Rusi?
Tipično Hutch.
Se zajebavaš s tistim norcem Yulianom?
To je povsem drug nivo nepremišljenosti.
Nimam izbire.
Seveda in se pustiš pri tem ustreliti. To bo rešilo vse.
Napadli so mojo družino.
Napadli so mojega očeta.
Vem. Kdo pa misliš, da mu je potem pomagal počistiti?
Načrt imam. –Kakšnega le?
Hutch, ne bom zapustil skrivališča in prišel reševat tvojo belo rit …
Gospod Mansell.
Zdravo.
Vam hrana tekne?
Prišel sem zaradi predstave.
Lepo.
Imaš pa res jajca, da si prišel sem.
Ja, mogoče.
Kaj, če bi se malo pogovorila.
Pustite naju sama.
Na eni strani je dolgo speč del mene zdaj buden
in si zelo močno želi tole odigrati do konca.
Drugi, bolj razumen del mene, kar je še ostalo od njega,
bi rad končal tale najin klepet kar takoj zdaj.
Kar je bilo, je bilo.
Navsezadnje lahko oba ponovno zgradiva. –Ja.
Ponovno zgradiva?
Sežgal sem.
Vse.
Kaj vse?
Vse, kar imaš.
Kar si imel.
Vse, kar si imel.
Moje umetnine?
Obshak?
Moral bi ga videti goreti. Bilo je neverjetno.
Zdaj sva poravnala.
Navsezadnje si ti prišel v mojo hišo, česar se, kot veš, ne dela.
Ubil si mi brata.
Ko sem ga nazadnje videl, je še dihal.
In glede na to, kar vem o njem, je to verjetno več, kot si je zaslužil.
Zdaj pa …
Lahko se spraviš name. Ampak, tudi če me ubiješ,
boš še vedno moral nadoknaditi celoten Obshak, kar pomeni:
Ga boš lahko? Ga sploh hočeš?
Slišal sem, da se hočeš umakniti.
Obstaja boljši trenutek kot zdaj?
Prenehajva oba.
Rezervo za hude čase imaš. Poleg tistega, kar še vedno tli.
Torej?
Opravi, kar še moraš.
Odpri tiki bar na enem od manj znanih karibskih otokov
in živi svoje življenje daleč od mene in mojega.
Premisli.
V bližini bom.
Pripeljite avte.
Jebenti.
LASTNIK
Hočeš zdaj prenehati?
Hej, Hutchie!
Se spomniš, ko sem rekel, da ne naredi kakšne neumnosti,
ker ne bom prišel reševat tvoje bele riti?
No, zdaj sem tukaj.
Zdaj!
Oče?
Sin.
Pojdi noter.
Pripeljal si veliko orožja. –Ti pa veliko Rusov.
Veš …
Poskušal sem biti upokojenec.
Poskušal sem.
Dolgo spanje, zajtrk, sprehod po dvorišču …
Kosilo, dremanje, plavanje.
Ampak presneto, Hutchie …
Pogrešal sem akcijo.
Gospe in gospodje, govori vaš kapitan.
Pripravite se na vzlet.
NA TEM ODDELKU 204 DNI NI BILO NESREČE
Na svidenje.
Si ostal brez municije? –Ja.
Oče, ti tudi? –Ja.
Če bi samo ukradel Obshak, bi se lahko dogovorila,
ampak da si ga požgal …
Premagala so me čustva. –Ne, postal si neumen, g. Mansell.
In tvoja družina bo plačala za to.
Kaj počne?
Kaj počneš?
Vsi bomo umrli.
Eni prej kot drugi.
Dobro, Hutchie.
Malo pretirano, ampak veličastno.
Veličastno, pa kaj še.
Hvala.
To se ne sliši dobro. –Pojdita, bom jaz poskrbel za to.
Hutchie, oba sta dobila, kar sta hotela.
Mene so pa zadeli.
Pozdravljeni, tukaj Rebecca Mansell.
Prosim, pustite svoje ime in številko, poklicala vas bom nazaj.
Becca, jaz sem.
Dolgujem ti vse.
Moje življenje pred tabo je bilo …
Veš …
Hvala, ker sem se lahko pretvarjal, da sem nekdo drug.
Če mi daš še eno priložnost, bom tokrat poskušal narediti prav.
Ljubim te.
Kdo za vraga si?
Jaz?
Jaz sem …
Nihče.
Slab odgovor.
Verjemita mi, dovolj dober je.
Res smešno.
Ja. –Ja, kaj?
TRI MESECE KASNEJE
In tukaj je lepa jedilnica.
Stene so bile včasih temnejše,
vendar je bila pred kratkim prenovljena, da deluje svetleje.
Dragi, poglej to svetlobo.
Kot vidite, so bili prejšnji lastniki gurmani,
ki so kuhinjo nadvse cenili.
Kuhinja. –Zelo lepa kuhinja.
Po meri izdelana omara, granitni pulti,
vrhunski gospodinjski aparati iz nerjavečega jekla.
Oprostite.
Prav nič ne manjka.
In s tem …
Oprostite. –Že dobro. Kar izvolite.
Hvala.
Ribnik.
Zaseben ribnik. –Ja.
Za vas je.
Hutch tukaj.
Hvala.
Ima ta hiša …
Klet?
Prevod in priredba: zdenkob
Tehnična obdelava DVD Rippers Slovenija
Povej mi še enkrat o tipu, ki si ga ustrelil na stopnicah.
Bili so trije tipi, ata. Trije.
Res?
Še vedno ti ne verjamem. –Ampak je res.
Zakaj ne moreva kar odleteti tja?
S to prtljago?
Oh, ja.
Res, ja.