Sictir!
Scrie că intestinul gros trebuie pus înaintea celui subțire.
Normal, e ordinea intestinelor.
Așa se explică de ce monstrul meu nu digeră porumb.
- Sunt nevoit să-l tai din nou. - Te rog, nu mai tăia!
Scuze, nu vorbeam de tine, ci de o altă monstruozitate haotică.
Ce naiba a fost asta?
- Părea grav. - Foarte grav.
- De unde se aude? - Părea că de aici.
- Nu! - Se aude din casa lui Sean.
Seannie!
Înalță-te în aer! Venim, Seannie!
- Pe aici! - Da.
Da! Da!
Mii de tunete! Trebuie să-l ajutăm! Hai!
Rahat!
Intrăm, Sean!
Mulțumesc. Sean!
- Ce faci? E fault! - Mărgele afurisite!
Rade tot! Așa, bravo!
- De ce? - E beat?
Sean e beat mereu.
Acum e mult mai grav. Ba e în extaz, ba e agitat.
Și nu-și poate controla trupul. Am mai văzut asta.
- Da, și eu am mai văzut asta. - Sean e posedat de un demon.
Credeam că vorbești de pivnița lui Sean.
Un demon e un duh malefic de pe lumea cealaltă,
care caută să posede un om.
Dacă nu e alungat rapid, poate anihila sufletul omului.
Practic, e un tip roșcat. Uneori are coarne, alteori nu.
Un roșcat din ăștia a intrat în Sean, ceea ce nu voi îngădui.
- Orice ai face, nu privi în ochi. - Da, scuze.
Nu pe mine, prostule, pe Sean!
- Seannie! - Bagă-ne!
Nu mai suport! Mă duc la Diane până se termină!
Nu-l poți abandona la nevoie!
Laszlo, e ridicol! În fiece an îl apucă nebunia de martie!
Hai!
N-am mai auzit de această „nebunie de martie”.
De-a lungul timpului, oamenii au confundat posesia demonică
cu bolile mintale sezoniere.
Atunci când un duh înghețat îți otrăvește sufletul, îi spun „trestețe de iarnă”.
Exact așa.
- Doamne! - Ar trebui să-i curmăm suferința.
Ce naiba faci, Nandor? E Seannie, prietenul nostru.
În fiecare an, în puii mei!
Demonul îi răpește forța vieții.
Băga-mi-aș!
Fiindcă n-am mai lucrat într-un birou,
nu știam cât de important era să ai o identitate de birou.
De pildă, ei sunt Jimmy și Raj.
- Sunt sportivii biroului. - Prinde!
El e Danny, desculțul biroului.
Marla e iubitoarea de câini a biroului.
E grozav când își aduce cățelul și se pișă peste tot.
Sunt nițel îngrijorat că n-am o identitate de birou.
Mă scuzați o clipă?
Colin. Colin!
- Da, salut. - Nu pricep.
Ce faci cu suflanta? Nu-s frunze pe jos.
- Nu sunt încă. - Ne-ai putea lăsa două minute?
- Da, bine. - Mersi.
Da.
Scuze!
Așa că sunt puțin îngrijorat că nu am o identitate de birou.
Glumești?
- Asta nu e bine deloc. - Isuse!
- Ce-ai zice de rebusistul biroului? - Nu, e ocupat.
- Sexosul biroului? - Nu, e ocupat de Jacob.
Nesexos, dar cu nevastă bună.
- Poate că nu-i mare scofală. - Crede-mă, este.
Am lucrat în 137 de birouri diferite. E mare scofală, clar.
Ce-ai zice, deși nu cred că ți-ar ieși, să fii glumețul biroului?
- Aveți așa ceva? - Din păcate, avem.
A fost ceva accidental.
- Cannon Capital Strategies. - Cannon Capital Strategies.
A sunat un telefon, apoi am văzut banana și m-am prefăcut că banana era telefonul.
- Da, vă fac legătura. - Da, vă fac legătura.
Nu pot să cred că nimeni nu mai avusese ideea.
Da, oferta e foarte atrăgătoare.
Lisa, colega mea, mă înțelege perfect.
Lisa, te bag în conferință.
Am fi ca Thelma și Louise, dacă acel film ar fi comedie cu banane.
Lisa, e bunicuța ta! Trage să moară!
- Lisa, stai! - Ajunge!
Sună întruna!
- Mă scoate din minți! - Bine!
Îi place enorm!
- Uite, e pistol! - Termină!
TOALETĂ
Așa că, pe scurt, sunt glumeața biroului.
Mișto fază! Bun, altceva.
Ce-ai zice, și nu mă înțelege greșit, să fii mexicanul biroului?
- Frizează rasismul. - Bine, scuze.
Și da, m-am interesat, dar Jose și-a adjudecat deja rolul.
Gayul biroului?
Nu, e ocupat, de același.
Târfa biroului?
- Are multe talente. - Bine, lasă-mă două minute.
Poți s-o oprești?
Mă ajută la gândire. Două minute!
Ai putea să te grăbești?
Scuze, mă mișc prea încet?
Poate că sunt obosită fiindcă lucrez nonstop cu Jerry.
Jerry... Sunteți iubiți acum?
- Poftim? - Sau sunteți doar parteneri de sex?
Mă rog, așa am auzit.
Lucrează la planul de cucerire a Americii de Nord.
Mai degrabă plănuiește să ajungă în chiloții tăi.
Ce-ați zice să revenim la invocarea demonului?
Scuze, am o întrebare.
- Da? - Repetăm după tine?
Nu, vreau să vă concentrați la iad.
- Da. - Începe, te rog.
Bine.
Cea mai bună cale de a alunga un demon e să chemi un demon mai mare,
care să-l bage în sperieți pe cel existent.
Se știe.
Salut.
Cutreierat-am o veșnicie lumea de apoi,
așteptând să fiu invocat pentru a semăna iarăși groază și haos.
- Bun-venit, maleficule! - Ce anotimp e?
E primăvară, întunecatule.
- Ce lună anume? - Martie, bărbat al infernului.
E martie?
- Da. - Perfect!
Și care echipă universitară
a ajuns în marele turneu de baschet masculin din martie?
Se uită la mine. Habar n-am ce zice.
- Vreo Cenușăreasă? - Ce?
A ajuns vreuna în optimi?
Cred că demonul e pasionat de baschetul universitar.
- N-ați completat tabloul de joc? - Pe cine ai chemat?
- Nu știu cum s-a întâmplat. - A început meciul.
Joacă baschet în facultate? Și învățătura?
Concentrați-vă la joc! Mișcați-vă!
Da, mișcați-vă.
Tinerii de la Gonzaga vor fi supuși la testul suprem,
mai ales că nu-s înalți.
Nu pot înscrie de sus, ca UConn și Purdue...
Sigur nu mi se vede forma sculei?
- Se vede clar. - N-o vezi?
- Nu, n-o văd. - Vreau să o vadă lumea.
Da, se vede. O vede oricine.
- Ce pantaloni! - Ai baschet diseară?
Normal. Adu trusa de prim ajutor.
Drace! Ce faci aici?
Mi-am dat seama că nu te pot ajuta în criza de identitate
fără să fiu la fața locului.
- Nu e mare scofală. - Ba este.
Dacă nu faci valuri,
o să fii un oarecare de pe lista agaricilor propuși pentru concediere.
- Ce concediere? - Nu-l vor da afară pe Mike Căpățânosul.
- Nu i se zice așa. - Zău? Dar cum?
- Kyle Căpățânosul. - Exact.
Stai aici. Mă duc în recunoaștere.
Cu ce crede lumea că te ocupi?
Mă cred unul de la HR, care le spune angajaților
să nu vorbească despre țâțe și cur, dar le spun într-un mod haios.
Salut! Vrei să-ți spun un banc?
Puncte din recuperare! Nu-i lăsați!
Da, din recuperare...
O simplă recuperare ofensivă și destinul le surâde din nou.
De ce îmi zici mie? Du-te acolo și sperie demonul din Sean.
Mă duc, dar, dacă nu împiedică recuperările, gata.
- Mișto pasă! - Mișto pasă!
- Așa mai zic și eu! - Apărare solidă.
- Frumos! - Mersi.
Și înscrie!
Se uită la...
- Alo, demonu'! La treabă! - Da.
Bine.
Un minut, Charmaine! Acum se decide rezultatul!
- Ce-a fost asta? Mai tare. - Bine.
- Charmaine, un minut, în pana mea! - Ajunge.
Gata, demonule, te poți întoarce în infern.
Un mesaj parvine din hăurile SportsCenter,
aducând vești cumplite despre soarta echipei Gonzaga.
Termină! Nu-mi strica surpriza! Transmisiunea e decalată.
Cine dracu' ești?
Sufletelor de la Gonzaga le e hărăzită o soartă mai rea decât focul gheenei.
Vor fi izgoniți din campionat anul ăsta.
Cum?
Verifică-ți tabloul de joc. Gonzaga e eliminată.
E o pierdere colosală. Trebuie să vezi fazele importante.
Ai grijă ce vorbești! Am pariat mulți bani pe meciul ăsta.
- Eu... - Banii s-au dus, amice. Au pierdut.
Da! Uitați cum se zvârcolește când e părăsit de demon!
Ce e de fapt o Gonzaga?
O credeam cea mai tare echipă din turneu. Avea aruncători de trei și apărători buni.
- Rezerve bune... - Scuze că întrerup.
- N-ar fi mai bine să îl omorâm? - Susțin ideea.
- Sau să chemăm o ambulanță. - Sunați la Urgențe!
- Uită-te la Nadja! - Dă clasă. Ai de învățat de la ea.
Alo, Urgențele? Sunt măcinată de gânduri.
Îmi faceți legătura la linia pentru sinucigași?
Nu.
I-a cucerit.
Am redus lista opțiunilor. Vom alege cel mai tare râs din birou.
- Trebuie... - E Cindy.
Următoarea opțiune... Ce zici de țâfnosul reprimat?
- Nu știu ce e. - Tipul tăcut,
dar, dacă-l calci pe coadă, sare de fund cât ai clipi.
- Nu-s genul care zbiară la oameni. - Tocmai ăsta e farmecul.
Țâfnosul reprimat izbucnește o dată la câteva săptămâni.
În restul timpului le ceri iertare tuturor pentru ultima ta izbucnire.
Creștere trimestrială, ședință în cinci minute! Haideți!
Guillermo, mi-ai pregătit prezentarea în PowerPoint? În „Pi-Pi”?
- Am Pi-Pi-ul tău în mână. - Bine.
Ai putea fi pișăciosul biroului.
- Nu. - Îi place pișatul?
Rămâi aici.
- Bine, rămâne țâfnosul. - Vorbim mai târziu.
- Guillermo, următoarea imagine. - Da.
Aici avem creșterea prognozată pentru trimestrul trei.
Bate pasul pe loc, dar arată bine la 2,1%.
- Bine! - Putea fi mai bine, nu?
- Dacă ne-am mișca... - Mă mișc eu.
- Zi! - Dăm afară jumătate.
Am putea crește la 2,2, chiar 2,3.
- Știi ce-i mai tare decât 2,1%? - Nu.
O proporție de 2,3%.
- Bine, Fincher! - Guillermo, te simți bine?
Da, mi-e bine.
- Următoarea, te rog. - Da.
- Domnule de la Cruz? - Îl cunoști?
- Nu. - Cine e?
Scuze tuturor. Domnule de la Cruz, veniți puțin?
Poate după ședință.
Nu suferă amânare. Trebuie să vorbim o clipă.
- Bine. - În regulă, repede.
Două secunde.
- Cine e? - Te uiți puțin la asta?
E un meniu de prânz.
Da, voiam să comand din timp pentru mâine.
Faci mișto de mine?
E foarte bine, așa!
Ce mama dracului?
- Vii aici și ne întrerupi? Ce porcărie! - Se îngroașă treaba.
Vrei comanda mea? Na! Poftim comanda! Ia un pix și notează!
- Hai! - Drace!
O să-ți vorbesc foarte rar, da?
- Începe spectacolul. - „Sunt un tolomac.”
Paza? Paza!
URGENȚE
Dragul meu Sean, ce-am făcut?
Plimbă mingea.
Isuse, ce pasă proastă!
- Posesie jalnică. - Protejați mingea.
Laszlo, vino puțin.
Cu tot respectul, nu crezi că e timpul să îl lași pe Sean... Cum să-ți zic?
- Să moară? - Cum îndrăznești?
Oamenii suferă și apoi mor.
Sunt temporari.
Niciun om nu e special, nici măcar Seanay.
Seanay al meu e special.
În sfârșit, un confrate savant!
- Îmi permiți să-ți ofer diagnosticul meu? - Păi...
Amicul meu Sean avea un demon în el, iar posedarea l-a băgat,
ca să folosesc un termen medical, într-o situație de căcat.
- Toți avem WebMD acum, nu? - Da.
Nu a fost atac de cord, dacă la asta te referi.
Denumirea științifică e infarct miocardic fără supradenivelare ST.
- A zis „fuck Sean”? - Nu, am zis „infarct”.
- Ai repetat. - E un incident cardiac minor.
Tot un drac.
Data viitoare poate nu mai are noroc. Amicul vostru are tensiunea foarte mare.
Recomand regim și mișcare.
Nicio grijă. Sub supravegherea mea, Sean va fi iar sănătos tun.
- Perfect. - Fir-ar!
Dă-o naibii!
Și cu asta, basta.
Wildcats a fost eliminată. Mă întorc în iad.
Pornesc pe drumul de întoarcere către focul etern din care venit-am.
- Hai, pa! - La revedere.
Îmi place tipul.
Se mai așteaptă careva ca revenirea în iad să fie mai mișto?
Cam da.
Iată!
Îmi pare rău.
Ți-am văzut uitătura și am crezut că mă pocnești.
- Nu te pocneam. - Merge și așa.
Tipul din birou care ia pumni în ochi. E o identitate mișto.
Încetează!
- Se uită toți la noi? - Da, toți se uită la noi.
Bine. Ieși cu mine și cântă-mi în strună.
Bine.
- Supraveghează... - Sunteți atenți puțin?
Adineauri, în sala de ședințe,
mulți dintre voi au asistat cum colegul meu Colin...
Salut!
...a afișat un comportament care a fost inacceptabil.
Dar vă cer să îl iertăm pe Colin. Nu știm ce se petrece în viața lui.
Nu știm ce fel de zi are.
De aceea e așa de importantă sănătatea mintală.
Alo! Ce mama dracului faci?
Da, cred că l-am lovit accidental pe Guillermo iarăși...
- Dă-i, Colin! - Iarăși...
- Gata! - Și iarăși.
- Am pierdut socoteala. - Opriți!
De ce l-am pocnit pe Guillermo?
Sincer să fiu, nu știu. N-am nici cea mai vagă idee.
Nu te pune cu mine!
- Nu te pune cu mine! - Dați-l afară!
Alo? Aș vrea să raportez o cafteală.
Știați că poate fi și microfon?
Dar vă zic, a fost nemaipomenit.
N-avea nicio grijă, Sean. Îți voi fi alături în timpul recuperării.
N-am să-ți cer să faci ce n-aș face eu.
- Suntem o echipă. - Cu tot respectul, Laz, cred că exagerăm.
Ce-ai zice să lăsăm benzile de alergat și să mergem la Jersey Mike's,
să stabilim regimul și exercițiile, poate să luăm un sendviș?
Huzurul poate aștepta.
În altă viață aș fi fost o gazdă bună la un talk-show de zi, cred.
- Cu siguranță. - Da.
În Al Qolnidar,
când un războinic era rănit pe câmpul de luptă,
trebuia să ai grijă de nevasta lui până se punea pe picioare.
Așa că, până se vindecă Sean, stau cu Charmaine.
Duc gunoiul.
Spăl vasele.
Cu plăcere.
Repar ce e de reparat.
Mă uit cu ea la emisiunile preferate,
cu oameni care cad ca bolovanii.
Eliminat!
Emisiuni de mare succes.
Tragi cu ochiul și te-au prins!
Dacă îmi place Nandor?
Charmaine Vecină umană
Sigur că da.
Mi-e milă de el, e puțin debil.
Eliminat!
Asta filmați, nu? Un documentar despre un debil mintal.
Eliminat!
Nandor, ai vreo iubită?
E cineva la care n-am ținut niciodată,
dar, de curând, o văd într-o nouă lumină.
Iar asta a dat naștere unor sentimente pe care nu le înțeleg.
Ea știe ce simți?
Sincer, Charmaine, nu știu nici măcar ce simt eu.
- Ar trebui să-i spui. - Nu spun nimănui!
Poți păstra acest secret, Charmaine? Bine, căci altfel te ucid în somn.
Bine, am gura ferecată.
Știu că o să te doară, dar durerea e slăbiciunea care iese din corp.
Durerea e și pișatul care iese din corp? Cred că mi-am îndurerat nițel chiloții.
Haide, Sean! Mai tare, mai repede! Îți plac jocurile cu mingea. Dovedește!
Încetează odată!
N-a fost rău.
Cum opresc?
Da, așa se face.
- Nandor, ai mai făcut asta? - Nu.
Bună, Laszlo. Cum? Vin imediat.
E totul în ordine?
Sean a făcut alt atac de cord!
Nu se poate! Trebuie să facem ceva...
- Vino! - După acest episod din Insula iubirii.
Plecăm! Să mergem!
Îmi pare rău că te-am forțat, Sean.
Am încercat să-ți prelungesc scurta și amărâta ta viață de om.
Acum îmi dau seama că trebuie să prețuim timpul avut.
Char, mă lași puțin singur cu Laz?
- Serios? - Ieși cu Nandor la plimbare.
Stai bine acolo, Nandor?
- Vrei să cumpărăm o gustare? - Cum să nu.
Da, lasă asta.
- Ce te apasă, Seannie? - Laz, tata a murit de tânăr.
La fel și bunicii mei. Probabil că și eu o să mor de tânăr.
Ba da. E în regulă. N-am ce-i face.
Nici tu nu n-ai ce-i face.
Lumea e crudă!
Nu te posomorî.
E chiar un lucru bun.
Știind că viața e scurtă, prețuiesc fiecare clipă.
S-ar putea să n-o mai duc mult,
dar, cât o mai duc, o să trăiesc din plin.
Din plin!
Revenind la lucrurile importante, ai vorbit cu Mike de treaba aia?
Da.
Unde naiba e Charmaine? Tre' să-l mănânc repede.
Da.
- Nu înfulec suficient de repede. - Văd.
Scuze, Guillermo, m-a sunat doctorul meu.
- Ajunge! Dă-o încoa'! E scârbos! - Nu! O maimuță vrea să-mi fure telefonul!
Guillermo, vii puțin?
- Minunat! - Intră și ia loc.
- Și închide ușa după tine, te rog. - Bine.
- În legătură cu ieri... - Da, regret scandalul. Nu se va repeta.
Înțeleg că situația nu dă bine deloc.
Un gay de culoare, bătut de un alb, și chelios pe deasupra.
Nu cred că ar conta chelia...
Nu ne dorim situații în care angajații să se simtă amenințați.
- Da. - Atât de amenințați,
încât să vrea să consulte un avocat.
Da.
- Credeți că voi da în judecată firma? - Calmează-te!
- Tu ai zis-o, nu eu. - Da.
Dar asta vrei să faci? Poți să-mi spui.
- Cum stăm? - Nu, n-am să dau în judecată firma.
Știam că ești deosebit, hombre!
Mă bate gândul... Dar rămâne între noi.
Cannon are niște operațiuni la care ai putea ajuta.
- Orice. - Chestii nu tocmai legale.
- Mă-nțelegi? - Da, nu tocmai legale.
Nimic rău. Porcăriile birocrației corporatiste.
Trebuie să ignorăm unele chestii ca să revenim la afaceri bune.
- Da. - Crezi că te descurci?
- Da. - Bine.
La ultimul serviciu țineam multe secrete.
Aveai gura ferecată ca un seif.
Așa îți voi spune de acum, Seiful.
- Seiful Ferecat? - Doar Seiful.
Bătaia soră cu moartea de la Colin m-a ajutat enorm.
Va fi chestia mea?
- Normal. - Incredibil! În sfârșit am o identitate.
Aș vrea să rămână între noi ce am zis despre rasa și înclinația ta sexuală.
- Sunt Seiful, nu-i așa? - Ești omul meu!
Sunt de încredere, sunt puternic.
- Înapoi la treabă! - Da.
Sunt Seiful Ferecat.
Doar Seiful.
O s-o invit pe Sfetnică să vedem împreună Spărgătorii de râs.
Niciun stres. Am putea fi doar prieteni care se uită la televizor.
Sau ne-am putea giugiuli. Să vedem ce iese.
Jerry.
Salut. Sunt pentru mine?
Da.
Mi le dai?
Da, desigur.
Ducă-se!
Subtitrarea: Adrian Oprea