Hva i...?
Hvem ga deg tillatelse til å snoke i mine bøker?
- Hva snakker du om? - Hva har han gjort nå?
Han har snoket i bøkene mine.
- Jeg har ikke rørt dem. - Jaså? Forklar dette, da.
- Faen. Det er verre enn før. - Guillermo, hvorfor gjør du sånt?
- Jeg har ikke engang vært her inne. - Du er der inne nå.
- Hva foregår? - Gizmo skaper kaos i huset.
Se. Se!
"Laszlo suger." Baklengs.
Laszlo suger ikke, og i så fall ville han ikke gjøre det baklengs.
- Vi har fått spøkelser. - Drittprat.
Et spøkelse er en ånd fra en som er død, men har uoppgjorte ting i livet.
- Spøkelser finnes ikke. - Nå begynner han igjen.
Min kone kommer fra en by som tror på sånn overtro.
Hun tror på kobolder også. Jeg foretrekker vitenskap.
Ok, dr. Aszlo, hvordan forklarer din vitenskap det vi så?
Det er to alternativer. Én: en merkurivind.
To: det er en blanding av gasser.
Hvis man blander dem med avføring fra et pestoffer -
- ser det ut som et spøkelse, men det er vitenskap.
Spøkelser er eventyr.
Man forteller dem til barn for å skremme ut overskuddsenergi.
Så de kan de sove lettere.
Sa du noe?
Er vampyrer ekte, men ikke spøkelser?
- Han har hørt for mange eventyr. - Jeg vil bare at vi er samstemte.
Jeg har jobbet for deg i flere år -
- og har sett varulv, nekromantikere, en zombie og flere babadooker.
- Men vi setter grensen ved spøkelser? - Flere? Du så bare én babadook.
- Flere... - Ikke overdriv.
Tror jeg på spøkelser? Nei. Jeg er skeptisk.
Men kanskje det er et spøkelse -
- som alltid stjeler en sokk fra tørketrommelen.
Jeg har eksperimentert med å tømme energi med humor.
Det minner meg på noe, er det noen her som har "demedej"?
"Demedej"?
Hvis jeg ikke visste hva det var, hadde jeg spurt.
Alle, se på mine enorme baller.
Spøkelsene tar kanskje med seg litt "demedej".
Guillermo, forsto du vitsen min om ballene?
- Ja, herre. - Stillhet! Timen er slagen.
Hold hverandres hender.
Unnskyld om de er oljete. Jeg smører meg inn mot eksem.
Urolige ånder, tre frem.
Dekk dere ikke lenger og vis dere for oss.
Jeg bønnfaller dere med de urgamle ordene...
- Guillermo, prompet du? - Nei.
Noen mante frokostburritoen sin.
Stillhet! En ånd prøver å gjøre seg hørt.
Er det en ånd med irritabel tarm-syndrom?
Dere ødelegger seansens energi med bæsjhumoren deres.
Dere skal betale for det, tåper!
- Nadja, vi fleipet bare. - Dumme, små gutter.
Idioter.
Å ja. Je... Jesk. Er du et spøkelse nå?
Min Nadja.
Jeg har ventet en evighet på å høre din englestemme si navnet mitt.
Du døde for bare noen måneder siden, men takk. Så snilt.
- Jeg har savnet deg. - Får jeg avbryte?
Det er rart at du er der nede.
- Kan du... Hodet, altså. - Ja, ja.
- Sett det tilbake. - Jeg skjønner.
- Er det bedre? - Mye bedre.
- Takk. - Jesk, hva kan jeg...
Unnskyld for at jeg ikke tok deg på alvor.
Hva synes du om det nå?
- Hva synes jeg om hva? - Jesk, si noe.
Takk for halshoggingen. Igjen, din dritt.
Han utførte bare sine plikter som ektemann.
Hvem snakker du med?
- Ser du ham ikke? - Det er ingen der.
- Har du det bra? - Han sitter jo der!
- Det er tomt. - Men han...
Jeg går inn igjen og lar deg prate med luften.
Søren. Nandor! Det er et spøkelse der ute!
- Hva? Ikke du også. - Jeg kunne ikke tro det.
Men det øynene ser, ser de.
Jeg latet som ingenting. Da har vi et overtak.
- Ok. - Vi må handle raskt!
- Ta det store. - Ja, god idé.
Det er bedre. Hvor er det jævla spøkelset?
- Spøkelseting... - Kom og sluk sverdet mitt!
Hva i...?
Jøss. Faen. Så stilig.
- Takk. - Er det...
Snakk lavere, ellers hører den oss.
- Jeg hører dere. - Se hva du har gjort.
- Hva er dette? - Det ser ut som ektoplasma.
- Stemmer det? - Jeg antar det.
- Er det i håret mitt? - Ja.
Guillermo, lommetørkle.
- Den jævelen. - Bort med ham.
Han kommer ikke til å skade oss, eller hva?
Jeg vil ikke skade, bare skremme dere.
- Vi er ikke redde. - Ikke? Nå da?
- Det har jeg sett før. - Nå, da?
Kutt ut. Kutt ut nå.
- Unnskyld meg. - Hyggelig å treffe deg.
Sånn ligger det an...
Hver gang min menneskelige ekselsker gjenfødes -
- kaller kroppene våre til hverandre.
Men uten kroppen er han bare Jesk og ingen Gregor. Og det suger.
Mine uoppgjorte ting plager meg. Hjelp meg, så jeg kan gå videre.
Greit. Hva vil du at jeg skal gjøre?
- Bare sverg at du hjelper meg. - Jeg har ikke tid til sånt!
- Min ektemann driter på seg! - Greit. Jeg elsker deg.
Litt til venstre. Det ser ut som "demedej".
Hva er spøkelsene?
Mennesker har kropper, der ånden holder til.
Når mennesket dør, slippes ånden fri. Den ånden er da et spøkelse.
Vi er døde, teknisk sett. Du, jeg og Laszlo.
Vi døde da vi ble vampyrer. Jeg er ikke sikker på Colin.
- Men vi tre... - Jeg er også usikker på meg.
Men jeg tøffer videre.
Men hva er poenget?
Hvis vi teknisk sett er døde, kan vi ha spøkelser?
Nei, men...
- Ikke nå. - Klapp igjen.
Hva i all verden?
- Hva faen? - Herregud.
- Han ser ut som meg. - Hva gjorde du?
Slipp meg.
Vær stille.
Laszlo, han har din gamle nattskjorte.
Ja, og han har visst ikke noe under den.
Det er som å se seg i speilet. Så kjekk.
Jeg visste ikke at jeg hadde uoppgjorte ting da jeg døde.
Men jeg har et spøkelse, så noe må det være.
Guillermo, kan du hjelpe ham?
Han virker opprørt og rastløs.
Og han snakker visst ikke engelsk.
Unnskyld meg.
Jeg har visst glemt all min alqolnidaresisk.
Mitt morsmål. Så pinlig.
- Guillermo, hva sier han? - Hvordan skal jeg vite det?
Men jeg husker hvordan man sier "god morgen".
God morgen.
Det er alt jeg kan.
Du kunne ha lært å spille bouzouki eller sitar.
Du kunne ha bakt seks millioner flatbrød.
Du kunne ha gjort tusen ting, men hva har du gjort?
Jeg har planlagt å gjøre visse ting.
Du henger bare i dette huset med to dumme menn.
De snakker om sine snurrebasser og rumper.
- Jeg ville ikke kalle dem dumme. - Og prompene!
Nok om meg. Hvordan kan jeg hjelpe deg med det uoppgjorte?
Du er mine uoppgjorte ting.
Hvordan kan jeg hvile før du gjør noe med ditt evige liv?
Men du sitter bare her som en klump.
- Skal jeg lære å spille bouzouki? - Det er en begynnelse.
- Du er helt umulig... - Du er helt umulig...
- Vi sa det samme... - Det var samme ord.
Kom igjen...
Jeg ville oppdatere deg om mine uoppgjorte ting.
- De er fortsatt uoppgjort. - Det holder, Jesk.
Ok.
- Hvem var den deilige hummusbiten? - Ikke prøv engang.
Bare plage og hjertesorg.
Høres ut som at noen prøvde og så kom tilbake.
Hva kan jeg si? Jeg er et grådig, lite monster.
Det er vi begge to. Vi er veldig kåte.
Denne tok jeg en natt da jeg var på reise.
- Kazakhstan? - Kashmir, faktisk.
Kashmir. Jeg pleide å hilse på hertuginnen der.
- Det husker jeg. - Ja, selvsagt.
Jeg hører at ditt nærvær her peker på uoppgjorte ting i livet.
- Det stemmer. - Jeg beklager.
- Kan jeg hjelpe til? - Ja, det tror jeg.
Husker du kvelden du døde?
Jeg husker det godt. Nadja kom inn gjennom vinduet og tok livet mitt.
Og da ble jeg vampyren du ser.
- Og en kjekk en, må jeg si. - Så snilt av deg.
Du husker at i det øyeblikk Nadja drepte oss -
- var jeg veldig nær et seksuelt klimaks.
Sånn er det. Jeg var nær, men rakk ikke å komme i mål.
Jeg skjønner. Vil du avslutte din siste menneskelige orgasme?
Ja, jeg prøver å runke, men jeg har spøkelseshender.
- De er verdiløse på stimuli. - Så irriterende.
Men når det gjelder dine hender -
- er jeg overbevist om at friksjonen gir meg seksuell nytelse.
Det går ikke så bra.
Språkbarrieren er uoverstigelig.
Vil du lære deg å male?
- Ja, hesten min. John. - John.
Ja! Nå skjønner jeg.
Aspen John!
Aspen betyr "min hest".
John.
John var min beste kamerat.
Jeg likte ham mer enn familien min.
Husslaver. Konkubiner.
37 koner.
Iblant ga jeg ham nøtter og bær fra min egen munn.
Han ble med overalt. På slagmarken -
- da jeg slaktet tusenvis av fiender.
Og han var der da jeg følte meg litt trist.
John.
Vi har besluttet at mitt spøkelse blir en stund.
Vi har det så moro sammen.
- En morsom hattesituasjon. - Jeg har to! Én og to.
Det er så fint å snakke med noen smart for en gangs skyld.
Jeg elsker Laszlo, men det er alltid...
"Kjære, jeg har satt fast skrittet" -
- "i den utstoppede revens munn igjen."
Og Nandor maser alltid om alle kamper og slag.
Det osmanske riket var fullt av giftig maskulinitet.
Jeg sitter mest bare stille, nikker og smiler høflig.
Det er aldri normale samtaler. Men så kom hun.
Vent litt.
Den der passer perfekt.
- Liker du den? - Jeg elsker den.
Må vi utføre noen form for okkult ritual eller seremoni...
- Var det så enkelt? - Ja, dette funker bra.
Ikke snakk. Guttene må ikke vite at du har tatt ny form.
- De ville ikke forstå. - Nadja.
Mine uoppgjorte ting. Vær så snill.
Vær så snill, Gregor. Kan du ikke dra til helvete?
Kan du ikke bare høre på klagingen min?
Jeg vil og må fortelle.
Jesk, du er veldig søt, men du er ikke mitt ansvar lenger.
Du trenger å høre dette.
Du er bare en flott fyr som jeg hadde sterk sex med -
- noen hundre tusen ganger. Så ble du halshugget. Gå videre!
Så du har vært opptatt de siste 700 årene.
Vil du at jeg går?
- Gå! - Ok.
Han er så patetisk. Jeg elsker det.
Seriøst, ring meg.
Jesk!
Vi sees snart igjen, lekkerbisken.
Æsj.
Aspen, John.
John, jeg har savnet deg.
Jeg trodde aldri at vi skulle møtes igjen.
Vi var uatskillelige, men jeg ble nødt til å spise ham.
Jeg og hæren min var uten mat.
Jeg spiste John.
Jeg gråt hele tiden mens jeg spiste.
Men han var kjempegod.
Du er en god gutt.
John, hva er det som skjer? Hvor skal de?
Ditt spøkelses uoppgjorte ting -
- var at han ville gjenforenes med hesten deres.
- John. - Nettopp.
Nå som de er sammen, kan de slippe taket på denne verdenen.
Farvel, John.
Kanskje vi møtes igjen.
I livet etter dette.
Ja. God morgen til deg også, min venn.
God morgen til dere begge.
- Så, så. - Klem?
Du trenger litt "demedej".
Kan du gå og hente litt?
Interessant valg for veggene. Ikke sånn jeg hadde gjort det.
- Hei, kjære. - Hei. Hva er det der?
Ingenting, bare en dukke. Jeg tenkte å gjøre stedet søtere.
- For et fint tillegg. - Hvor er ditt spøkelse?
Han har gått videre til neste verden.
Hjalp du ham?
- Ja. - Bra.
Jeg skal vise henne rundt.
Hva er dette klebrige?
Det er overalt! Er det ektoplasma fra spøkelsene?
Ja. Det er nøyaktig det det er. Ektoplasma fra spøkelser.
Colin!
- Hei, bestemor. - Du er en så stor gutt nå.
Og enda kjekkere.
Det er nok fordi jeg har så mye "demedej".
- Hva er "demedej"? - Ingenting. Hva er det med deg?
Colin, du er så morsom!
- Da så. - Hvordan har livet ditt vært?
Jeg har gått glipp av så mye.
Bestemor, jeg er faktisk ganske opptatt nå.
Vi kan prate en annen gang.
- Men jeg vil spørre om så mye. - Jeg må gå. Vi sees.
Tekst: Kay Morten Magelie www.sdimedia.com