Ne. Ty čuně jedno.
Cravensworthovo Monstrum vstoupilo do nového vývojového období.
Nadrženosti.
Ne.
Na stvoření z kusů těl...
Ty čuně, nech toho.
- ...má obří chuť smilnit. - Tak ale rychle.
Jak jsem říkal, je nadrženec.
Došli jsme k závěru, že potřebuje nevěstu.
Začali jsme ji stavět, ale...
A už si to zase dělá sám.
Kurva. Zabírejte jen nás dva, prosím. Nechává se přistihnout!
Přestaň s tím.
- Kde jsme to byli? - Je nadrženec.
CO DĚLÁME V TEMNOTÁCH
Upíří rezidence
S Guillermem jsme se rozhodli, že spolu budeme bojovat se zločinem.
Já s tím vlastně ještě nesouhlasil.
Nelíbí se ti obleček, co jsem ti zařídil pro skrytí identity?
Jsi připraven Malý kovboji? Vyčistíme tohle město.
Moc hezké.
Myslím, že Malýho kovboje se nikdo bát nebude.
Bude, až se objeví jeho partner.
A jak si říkáš ty?
Říkají mi Skrytá hrozba.
Ne.
To je zabraný.
Sakra.
Z tajného podzemního doupěte budeme pátrat po zločincích.
NUTNO OTESTOVAT
RAKEV MÍSTO VÝTAHU
Teda. To je něco. A kde to doupě přesně je?
Hluboko pod zemí. Stovky metrů pod domem.
Aha.
Na mojí rakvi bude tajná páka.
Když za ni zatáhnu, rakev se spustí dolů jako výtah.
Moc hezký.
- Díky. - Doupě asi nepotřebujeme.
A kam dám svůj superpočítač?
- Co? - Můj superpočítač.
To doupě je na tom nejlepší.
Zní to dobře, ale tuším, jak to skončí. Zase všechno odmakám.
Bude to rovnocenné partnerství.
- Fakt? Jasně. - Něco uděláš ty. Něco já.
Dobře. Domluveno.
Když nebudu mít čas, budeš dělat něco za mě.
A je to tady.
Máme asi 90 % nevěsty pro Monstrum.
Ale zase nám chybí hlava.
Monstrum nám naštěstí ukázalo svoje preference.
Dal jasně najevo, co ho láká.
- Pro tebe, má paní. - Pro mě?
Zdá se, že si Monstrum utrhlo penis
a dalo ho Průvodkyni jako dárek.
Zase.
Tenhle týpek miluje Průvodkyni. Ale Nandor taky.
Tak jsme se zeptali Nadji, jestli by jí nevadilo... Chápete.
Jak to říct?
Myslím, že určitá část Průvodkyně Nandora miluje.
Co s těmi částmi, co tě nemilují?
Co s nimi udělat něco jiného?
Prosím? Co tím myslíš?
Doufali jsme, že nebude protestovat,
kdyby Průvodkyně poskytla hlavu nevěstě pro Monstrum.
A taky... Taky...
A taky kozy.
V podstatě velkou část svého těla.
- Prý končíme. - Cože?
Máme, co potřebujeme.
Jasně.
- Rozhodně. - Dobře.
- Kdyby sis měl vybrat část, kterou chceš... - Máme, co potřebujeme.
- Dobře. - Fajn.
No problemo.
Sundej mi mikrofon.
- Tak čau. - Díky.
Děkuju.
Sakra.
Pardon. S dovolením.
- Hele. - Copak je?
Co se děje? Štáb říkal, že dokument končí.
- Cože? - Je to šest let, Guillermo.
Prý už natočili dost.
Ale proč? Dost se toho rozjelo a...
Prostě konec? Hotovo?
Všechno dobré jednou končí.
- Tak. - Necítíte průvan?
- Já něco cítím. - Co budeme dělat? Jaký máme plán?
Hodíme do krbu další poleno a...
- To nemyslím. - Zabalíme se pěkně do deky?
Ne, nezdá se vám divný, že to najednou utnou?
Puf, hotovo? Konec všeho? Cože?
Vždyť nic nekončí. Budeme pokračovat v tom, co děláme.
Jen už u toho nebudou lidi s mikrofony a kamerami.
O tom právě mluvím.
Děláme to hrozně dlouho. Celý roky. Není vám divný...
Laszlo!
Nech to na později. Guillermo potřebuje přebalit.
Nemám plíny.
Jen se mi to zdá náhlý. Kdy jste mi to chtěli říct?
Chtěli jste mi to říct? Jako poslednímu? Jen pfft?
- Není to jen „pfft,“ Guillermo. - Jasně.
Budou ještě pár hodin točit nějaké doplňkové záběry.
- Už jen pár hodin? - Do východu slunce.
To mi připomíná... Natočte mě, jak čtu tuhle velkou knihu.
Guillermo, za ty dvě hodiny stihneš cokoli, co jsi jim chtěl předvést.
Chceš nám něco ukázat?
Možná zazpívat písničku?
Má paní má pravdu. Zazpívej. Zatancuj.
Udělej cokoli. Dělej.
Dělej, hochu, tancuj!
Je mi horko. Jdu na vzduch.
- Umíš to. - Tancuj!
- Předveď se, tancuj.
Čau, srabe.
Nandore. Na vteřinku. Jdeme.
Omluvte nás.
Musíš si promluvit s Guillermem.
Něco jsem točil!
Co tohle, hoši? Hodí se vám to?
Nandore! Poslouchej!
Během práce na Wall Street jsem se učila o lidské psychologii.
Vidím, že Guillermo je z konce dokumentu hrozně smutný.
Ono ho to přejde. Nebo možná ne.
To asi nezjistíme. Sranda. Zjistíme.
Ale vy ne, protože to nenatočíte.
Nebuď zlý.
Co třeba... Ano. Tohle... Co tohle? Jde to?
Nandore! Myslím to vážně.
Posledních šest let bylo to jediné trochu zajímavé,
co Guillermo ve svém smutném životě zažil.
- Co? - Chápeš? Předstírali, že ho natáčejí.
Měl pocit, že je důležitý jako my. Jako když dáš psovi pláštěnku.
Ten pes si pak říká: „Haf, haf. Jsem jako malý člověk. Mám pláštěnku.“
Ale není. Je to prostě ratlík. To je Guillermo. A teď mu to bude chybět.
Ale Guillermovi se nakonec něco zajímavého určitě přihodí.
Fajn. Vyřeším to.
Jak to všechno zakončíte?
Chcete s někým mluvit? Jsem k dispozici.
Klid, kamaráde. Víš, nejsem nejsentimentálnější člověk na světě,
ale jednou, když mi bylo mizerně,
mi jeden moudrý člověk řekl něco zásadního.
Co ti řekl?
Nebreč, protože to skončilo. Usmívej se, protože se to stalo.
To jsem četl na hrnku, ale díky. Je to hezký.
- Jasně. - Klep, klep, klepu.
Coline Robinsone, mohl bych si promluvit s Guillermem?
Jasně. My už skončili.
Díky, Coline.
Jo. Neobjímej mě.
Guillermo, vím, že je to pro tebe velká změna.
Ale v životě velkými změnami procházíme pořád.
Jako malý kluk jsem měl rád červenou barvu.
Ale teď mám rád oranžovou.
- Pardon, ještě jedna věc. - Jo.
Nejde o počet nádechů,
ale o počet chvil, které nám vyrazí dech.
To je hezké. Díky.
Tak jo. Zatím.
Loučení je těžké.
Jo.
Jednou jsem odjíždějícímu vlaku mával přes tři hodiny.
Pak mi došlo, že to nebyl vlak.
Byl to náklaďák s kadibudkami.
- Ještě něco. - Mluvím já!
Eliášův oheň, 1985. Tak zatím.
Guillermo, věci končí!
A to bolí!
Je to tak najednou. Zasáhlo mě to. Mám spoustu pocitů...
- Guillermo, jsi Ir, že? - Ne.
Tak to jsi tohle asi ještě neslyšel. „Ať tě cesta vždy dovede do cíle.
Ať ti vane příznivý vítr. Ať ti slunce...“ Kurva, tohle vždycky zapomenu.
- Vrať se, až si vzpomeneš. Nebo ne. - Nechám vás být.
Kde jsem skončil? Nevím, co jsem říkal.
Říkal jsi, že loučení je těžké.
Ano. Tak proč nepřestaneš fňukat?
Pojď dolů a můžeme tam být všichni pohromadě, jak potřebuješ.
- Domovní schůze! Jste tu všichni. Super. - Pardon.
První bod jednání.
Chci probrat hygienu v cele.
Dorazte první oběť, než přejdete k další, ano?
- Jo. Hnus. - Jo.
- Naser si. - No tak.
Co dál?
Ano. Druhý bod jednání.
Doneslo se mi, že je Guillermo rozcitlivělý
kvůli konci natáčení dokumentu.
Ne, budu v pohodě. Díky.
- Nejsi v pohodě. - Jsem v pohodě.
Jsi opuchlá troska. Měli bychom to probrat.
Gizmo si vytvořil závislost na pozornosti.
Co? Ne vytvořil.
Je jen kráčející stín, chudý herec,
který se naparuje a trápí na jevišti, aby se o něm víc neslyšelo.
Laszlo, to je hluboká myšlenka.
Díky, zrovna mě napadla.
Víte co? Jednou jsem Guillerma viděla
sebrat pikslu Pringles ze stolu, co používá dokumentární štáb.
Možná se bojí, že nebude mít kde krást.
Nekradu.
Je smutný, protože mu končí románek
s mikrofonistou Natem.
- Co? - Guillermo, ty darebo.
A jednou jsem ho viděla,
jak si nabírá hromadu Tic Taců.
Tak jo.
Vy o lidských psychologiích nic nevíte.
Guillermo se bojí, že promarnil 16 let života tím, že nám sloužil.
- A že nemohl jakkoli vyrůst a změnit se. - Pravda.
Konec dokumentu mu ukazuje,
že i jeho lidský život je křehký.
Není to tak, Gizmo? Rezonuje to s tebou?
Myslím, že Gizmo si klade otázku: „Být, nebo nebýt?“
Protože to je otázka, kterou si Gizmo klade!
- Velmi výřečné. - Zas mě to tak napadlo.
Vrátíme se k tomu, co jsem řekla.
Guillermo má strach, že jeho životní cesta skončí stejně bezvýznamně.
Ať se všem daří.
- Ne. - Už vím.
Je to Greg, kameraman, že jo?
Je to kameraman Greg, s kým tajně pícháš?
- Ne. Nemám s nikým poměr. - A ví o tom Nate?
Nebo je to technik Frank, co vypadá jako Nandor?
Nevypadá jako já.
Ne, o to nejde. Bez urážky.
- Vás netrápí, když něco končí? - Nevadilo by mi ukončit tuhle schůzi.
Čemu vadí, že dokument končí? Než se naděješ, přijdou další filmaři.
- Natočí o nás úplně nový dokument. - To se asi nestane.
Tohle není náš první dokument.
Co?
Domovní schůze!
„Upíři“ Bratři Maysleové, 1958
Dobře. Jsme tu všichni. Super.
První bod jednání.
Chci probrat hygienu v cele.
Prosím, dorazte první oběť, než přejdete k další, ano?
Kdybyste to dělali, nemusím se opakovat.
Jerry, ano. Nové záležitosti?
Extrémně staré záležitosti.
Myslím, že musíme pokročit s dobýváním Ameriky.
Vždyť jsme pokročili. Máme kus Ashley Street.
Laszlo, slyšíš to?
Ano. Velmi dobře. Děkuji!
Mám toho dost.
Kam jdeš?
Řeknu ti to. Jdu si dát superspánek.
- To říkal vždycky. - A je to tu zas. Drzoun. Laszlo!
- Heuréka! - Co?
Mám to! Když zvýším napětí u bránice,
mělo by srdce začít bušit samo. Takhle.
Kurva práce.
Laszlo.
Hele, článek o prasklém potrubí.
„Nejhorší záplavy od velké povodně
v roce 1892, říká Nandor Neu, provozní.“
Nandore, ty debile!
Teď všichni zjistí, že jsme upíři
a že tu žijeme stovky let.
Všichni se přestrojte. Musíme vyrazit, než si pro nás přijdou.
Všichni pro zavazadla!
Ne! Budeme bojovat...
Sakra!
Třeba si nemyslí, že jsme upíři. Řekl jsem, že jsem provozní.
Ne, ty blbe! Řekl jsi „Nandor Neúprosný“. Mysleli, že říkáš „Nandor Neu, provozní“.
Sakra.
Co jsi zač a co tady děláš?
Těší mě, mladá dámo.
Jsem Daytona, Jackie Daytona.
Pocházím z Tucsonu v Arizonii.
Ten chlap nás chce zabít?
To jsem já, Laszlo!
Laszlo, viděl jsi toho sexy chlapa z Arizonie?
Víte co? To je fuk. Musíme vyrazit.
- Měli bychom. - Ne, já se nevzdám!
- Jdeme! - Ještě jedna věc.
Nech ho tu!
Myslí, že odejdu bez klobouku z kůže čarodějnice.
- Nech ho tu! - To by byla blbost.
Zůstanu na místě!
Páni. Spousta věcí, co se stala se mnou, se stala i dřív.
Já tam nebyla, ale dost jsem si užívala.
Vydali ten dokument někdy?
Ne. Točili nás deset let,
ale pak si řekli, že nemají dobrý materiál.
Jo. Prý jen banda nudných lidí,
co dělají každý den totéž.
Nic se nemění. Nikdo neroste.
- Je to o ničem. A tak dál. - Taky.
To jsem se vám snažil říct.
Dostali jsme druhou šanci informovat o životě upírů.
Nemůžeme přestat točit. Ne teď.
Nedostali se pod povrch. Nemají ponětí o vznešenosti upírství.
- Vždyť ani... - Guillermo, zlato.
Nevadí, když využiju své chápání
lidských psychologií, abych ti pomohla?
Ne, díky, Nadjo.
Stejně to udělám. Musíš vědět, že mluvím s tebou, ne na tebe.
- Díky. - Říkám to s láskou.
Je po všem!
- Chápeš, nebo... - Co?
Pokud potřebuješ speciální zakončení,
máš na něj asi hodinu, brachu.
Spíš půlhodinu.
Proč nezatančíš, když to tak moc chceš?
- Můžeme to uzavřít. - Tanči.
- Do toho. Tanči! - Tanči!
Tanči!
Dost! Potřebujeme závěr. A dobrý! Jasný? Musí něco znamenat.
Dát divákům emocionální konec.
Má pravdu.
Spousta seriálů zvrtá závěr.
Můžu vám říct, kolik komentářů jsem na tohle téma napsal.
Vyhledejte si mě v diskusích na Redditu, IndieWire, Variety, Deadline,
TV Guide, TV Insider, IMDb, Hollywood Reporter, Den of Geek.
Napadl mě dokonalý závěr.
- Super. - Z Guillerma se stane upír.
- Ach jo. - To tu bylo loni.
- Fakt? - Ano, fakt.
Udělali jsme z Guillerma upíra, ale on si pak řekl, že upír být nechce.
Museli jsme to zvrátit. Trvalo to věky.
Tehdy měli skončit s natáčením. Parádní závěr.
Za těch šest let jsme se museli něco naučit.
Vyrostli jsme. Nějaká životní lekce? Co jsme se naučili?
Nedělat z Guillerma upíra.
Dobře, jiné nápady?
Nějaká lekce.
Jak jsme vyrostli, změnili se. Ne? Někdo?
Laszlo, no tak. Jsi vědec, jistě ses něco naučil.
Nuže dobrá.
Hodně jsme se nasmáli.
Tak jo.
Hodně krve vysáli.
Jo.
A pak jsme do bezvědomí šukali. Co ty na to?
- Pěkné. - Dobré.
Někdo jiný? Průvodkyně?
Víš co? Asi bych mohla přispět.
- Díky! - Dobře.
Všichni tady jsme imigranti.
Do tohoto Nového světa jsme přišli z dalekých krajů za novým začátkem.
- A i když jsme upíři... - Někteří.
...tato země by bez nás nebyla tím, čím je.
A my bychom bez ní nebyli tím, čím jsme.
- Jo. - Ano.
Nádhera.
V poslední době se ale zdá, že spousta imigrantů
přichází do této skvělé země nelegálně.
- Tak jo. - A nesmíme...
- Takhle končit nechceme. - Jenom říkám.
Coline, co ses naučil ty?
AJAZSPU.
- No... - Co?
AJAZSPU. Ať je Amerika zase skvělá pro upíry.
To bude potřeba vystřihnout. A asi spálit.
Chlape, je to jednodušší, než to děláš.
Pokud potřebuješ extra závěr, tak jsem upírka.
Můžu diváky zhypnotizovat, a dát jim závěr, co je uspokojí.
- Jak by to fungovalo? - Takhle.
Ty, kdo toto sleduješ, nyní uvidíš nejdokonalejší závěr,
jaký si dokážeš představit svojí prostou lidskou myslí.
Zlato.
Zlato, vstávej. Neuvěříš, co se mi teď zdálo.
Nechceš o tom slyšet?
Dobře, Nandore. Co se ti zdálo?
Byl jsem upír, bydlel jsem s dalšími upíry
- ve starém domě na Staten Islandu. - Tak to máš fajn. Dobrou noc.
A nic, vůbec nic tam nedávalo smysl.
Byl tam upíří pár.
On působil jako starý Brit.
Jeho žena byla z malého ostrova ve Středomoří.
A byla hrozně agresivní. Taky chytřejší než já.
A byl tam plešoun. Ten byl nudný.
Ale schválně.
A tys mi dělal komorníka nebo co.
Tak máme jasno.
Žádné japonské jídlo před spaním.
Dobrou noc.
Každý s každým tam v jednom kuse souložil.
- Ale s tebou ne, Guillermo. - Spi už.
Dobrou, zlato.
Co Děláme V Temnotách
Bude ta hypnóza fungovat?
Nejspíš. Možná.
Použila jsem hrozně mocnou hypnózu.
Každý, kdo to uvidí, přijde o 10 až 20 bodů IQ kvůli mixu v mozku.
Ale tak to chodí, nebo ne?
Já bych vlastně chtěl něco říct
ohledně toho, co jsem se za poslední roky naučil.
Rodíme se do rodin. Moje rodina nebyla skvělá.
Ale rodiny si taky vybíráme.
Vybíráme si lidi, kterými se obklopíme.
Nemusí jít o pokrevní příbuzné,
ale starají se o vás a vy o ně.
A berou vás takové, jací jste.
Pomůžou vám na nohy, když upadnete.
To, že jsem s vámi, mi připomíná...
Ale, ale.
Připomíná mi to,
jak moc mi chybí rodina, co jsem si vybral.
Celá zemřela při potopení parníku v roce 1906.
Neměl jsem na výběr, zbyli jste mi vy, vy smradi.
Tak jo. Víte co? Chtěl jsem...
Víš co, Guillermo? Máš pravdu.
Tohle je silný okamžik, co chce silná slova. Dovolíš?
Jako Colin Robinson, i já jsem přemýšlel.
Ne pouze o tomto světě, ale o svém životě.
Od skromných počátků pěšáka v Al Quolanudaru
po moji hrůzovládu válečníka, plenění a zabíjení za jízdy na koni, Johnovi.
Od přeměny v upíra, po příchod do této země hojnosti.
Žil jsem plný život, ale vždy v něm něco chybělo.
A teď si uvědomuji, co to bylo za věc.
Podzemní doupě pro boj se zločinem. Přístupné jen přes výtah z rakve.
Vyslechněte mě. Páka v rakvi.
- Zatáhnete... - Jasně.
- ...a rakev... - Jasně.
Já tady mluvím!
Přemýšlíš nad tím asi tak dva týdny.
Díky, že mi sereš na sen.
- Já ne... - Vlastně je to skvělý název dokumentu.
Díky, že jsi mi posral sen.
Fajn, víte co?
- Já jdu. - Počkej, tak řekni, co ses naučil ty.
Nebo to radši zazpívej.
Ano. A taky bys mohl zatančit.
- Jo. - Zatanči, hochu.
Tanči, tanči.
Ticho! Nebude tanec ani zpěv. Guillermo, máš prostor. Mluv od srdce.
Dobře.
Věřím ti.
- Díky. - Ať to stojí za to.
- Asi... - Na kameru.
- Dobře. Asi... - Na tu kameru.
- Asi... - Šup.
Takže...
Přišel jsem sem, protože jsem se chtěl stát upírem.
A stal jsem se jím.
Na krátko.
Nesedělo mi to.
Ale zůstal jsem tady.
Proč jsem zůstal?
Celých 16 let jsem se honil za snem.
- A když se rozplynul... - Sakra.
- ...stejně jsem zůstal. - Drahý, co dělá?
- Lidi si myslí... - Šuká medvěda.
- ...že máme na výběr tisíce možností. - Ať přestane.
- Máme jen dvě. - Nepřestane.
- Domov opustíte, nebo se vrátíte. - Přestane, až se udělá. Chápeš?
- Co je domov? Dobře, že se ptáte. - Jenže...
- Domov je, kde jsou přátelé. - ...při šukání kouká na mě.
- A ti... Chytá to mikrofon? - Nekoukej na něj, pak přestane.
- Mluvím o přátelích... - Průvodkyně, koukej.
- ...co vám pomáhají. - Zkusili jsme to.
Podporují vás. Ne jen...
- Jsou tam. Jsou vaší součástí. - Vlastně mě to...
Dělají z vás, co jste. Jsou pro vás vším.
- Pěkné. - Díky.
Aha, oni tleskají Monstru za to, co dělalo medvědovi.
Guillermo, neuvěříš, co se stalo.
Monstrum ojelo medvěda.
Byla to fakt divočina.
- A teď si utrhlo penis. - Ale ne.
Dává ho Průvodkyni. A romantici prý vymřeli.
No, pokud Gizmo nezazpívá...
- Díky. - ...já ano.
To ne.
- Miluju popěvky. - Přidáš se?
Užijte si to.
Přidejte se.
- Mimo Průvodkyně. - Jo.
Guillermo, tvá moudrá slova do kamery mě zasáhla.
Díky.
Popravdě jsem byl také trochu smutný, když řekli, že dokument končí.
Ale hodně jsem o tom přemýšlel
a myslím, že nám prospěje, když nás nebudou neustále natáčet.
Proč myslíš?
Ze spousty důvodů.
Třeba?
Víš, jak při natáčení používají ta velká světla?
Někdy se dost rozpálí.
A když se to stane, tak smrdí.
A když ten smrad cítím, mám pocit, že mi hoří vlasy.
Tohle mi chybět nebude.
A co nějaký jiný důvod?
To je vlastně vše.
- Počkej. - Ano?
Měl bys vědět, že až zítra vstaneš, nebudu tady.
Co to povídáš, Guillermo?
Je čas jít dál.
Pro mě ten čas nastal už dávno.
A když končí dokument a všechno...
Jaké jiné znamení by mi měl vesmír dát?
Takže to udělám.
Ale co společný boj se zločinem a rovnocenné partnerství?
A skryté podzemní doupě přístupné jen tajným výtahem v rakvi?
Víš co?
Ať půjdu kamkoli, ať budu kdekoli, budu se večer dívat na zprávy.
A když se doslechnu o vznešeném a strašidelném muži,
co je i netopýr, bojujícím se zločinem, budu vědět,
kdo to je.
Protože to budu já.
Jo, tak jsem to myslel.
Měj se, Guillermo.
I ty, můj pane.
Můžeš mi říkat Nandore.
Já vím.
Ale pro mě budeš vždycky pán.
Závěrečná klapka.
Žebřík.
Tady.
CO DĚLÁME V TEMNOTÁCH
Promiňte.
Omlouvám se. Jen na chvilku. Musím...
Zastavte.
- Díky. - Jo.
Pardon.
Guillermo. Myslel jsem, že tě už neuvidím.
Ne, říkal jsem to, aby měl dokument závěr.
Takže budeme společně bojovat se zločinem?
Ne, potřebuju něco vlastního.
Ale že spolu nepracujeme, neznamená, že nebudeme přátelé.
Přátelé?
Jo.
Guillermo, dřív jsem ti to nedovolil, ale...
přisedni si ke mně.
Opravdu?
Přátelství by bylo super. Ale víš, co by bylo víc super?
Co?
Děláš si srandu? Kdy jsi to zařídil?
- Už chvíli na tom dělám. - Funguje to?
Je jen jeden způsob, jak to zjistit. Guillermo, jedeme.
Počkej.
Než začneme číst dopis...
Tohle je hrubý sestřih, že? Berete připomínky?
Coline Robinsone.
Prosím, dorazte první oběť, než přejdete k další, ano?
Říkám to často, že?
A tohle bude v televizi?
Fakt doufám, že ne.
- No, už mám jasno. - Není to hygienické!
Já asi taky.
České titulky: Tomáš Slavík