Nie. Fuj to!
Cravensworthova príšera vstúpila
do fascinujúcej novej fázy vývoja.
Je nadržaný.
Ach, nie.
Na tvora, ktorý je poskladaný z kusov mŕtvol...
Fuj. Nechaj, chlapče.
- ...má fenomenálnu túžbu po styku. - No dobre, ale rýchlo.
Ako vravím, je nadržaný.
Takže sme sa rozhodli, že príšere treba nevestu.
Tak sme mu ju začali skladať, ale...
A zase sa robí sám.
Doriti. Radšej zaberte len nás dvoch.
Strká ruku, kam nemá!
Prestaň s tým už!
Kde sme to boli?
Je nadržaný.
PODĽA FILMU „ČO ROBÍME V TEMNOTÁCH“
ČO ROBÍME V TEMNOTÁCH
Sídlo upírov
S Guillermom sme sa rozhodli spojiť sily a bojovať proti zločinu.
Technicky som s tým ešte nesúhlasil.
Nepáči sa ti tá tajná uniforma, ktorú som ti vymyslel?
Pripravený, Cowboy Kid? Poďme upratať toto mesto.
Super.
Nemyslím, že sa Kid Cowboya bude niekto báť.
Tak sa objaví jeho partner.
A ako sa to máš volať ty?
Som „Skrytá hrozba“.
Nie.
To je už obsadené.
Dopekla.
Zloduchov budeme lapať z nášho tajného podzemného brlohu.
TREBA SKÚSIŤ S ĽUĎMI
REŤAZ NA ZDVÍHANIE RAKVY
SVETLÁ PRE GUILLERMA
No teda. A kde to ten brloh je?
Hlboko pod zemou. Tak tristo metrov pod domom.
Aha.
Na mojej rakve bude tajná páka.
Keď ju potiahnem, podlaha sa otvorí a rakva pôjde dole ako výťah.
To znie fajn.
- Vďaka. - Ale podľa mňa brloh nepotrebuješ.
A kam mám strčiť svoj „superpočídač“?
- Tvoj čo? - Môj „superpočídač“.
Ten brloh je na tom najlepší.
Znie to super, ale asi viem, ako to dopadne.
Dopadne to tak, že všetko spravím ja.
Bude to rovnocenné partnerstvo.
- Vážne? - Ty urobíš niečo.
- Aha. - Niečo ja.
Super. Dohoda.
A keď nebudem mať čas, spravíš aj niečo moje.
A je to tam.
Nevestu máme na 90 % poskladanú,
ale zase raz potrebujeme tú správnu hlavu.
Našťastie nám príšera ukázala, čo preferuje.
Je veľmi očividné, čo sa mu páči.
- Pre vás, milady. - Pre mňa?
Naša príšera si zjavne odtrhla vlastný penis
a podarovala ho Sprievodkyni.
Znova.
Je do Sprievodkyne. Ale to aj Nandor.
Tak sme poprosili Nadju, nech sa ho opýta, či by mu vadilo, keby... Viete.
Ako to mám povedať?
Myslím, že Sprievodkyňa Nandora naozaj čiastočne ľúbi.
Vadilo by ti teda, keby sme časti, ktoré ťa neľúbia,
využili nejak inak?
Prepáč, čo? Ako to myslíš?
Dúfame, že by mu nevadilo,
keby sme Sprievodkyninu hlavu použili na nevestu pre Cravensworthovu príšeru.
A ešte jej...
A ešte jej... kozy.
Teda, väčšinu jej predností a...
- Vraj tu končíme. - Čo?
Asi máme všetko, čo treba.
Okej.
- Tak fajn. - Hej.
Keby si si mal vybrať časť, ktorú chceš...
Prepáčte, ale asi máme všetko.
- Jasné. - Okej, fajn.
Bez problémov.
Vezmite mi mikrofón.
- Pekný večer. - Dík.
Ďakujem.
No teda.
Pardon. Prepáčte.
- Ahojte. - Nazdar.
Čo sa to deje? Podľa štábu dnes dokument končí.
- Čože? - Je to už šesť rokov, Guillermo.
Vraj majú záberov dosť.
Ale prečo? Veď sme uprostred všetkého a...
To je všetko? Proste koniec?
Veď vieš, že všetko dobré sa raz skončí.
- Veru. - Necítite tu prievan?
Ja som niečo cítila.
Dobre, tak čo robíme? Aký máme plán?
Ak chceš, môžeš priložiť do krbu a...
Nie, to nie.
Alebo sa zabalíme do deky?
Nie. Nezdá sa vám čudné,
že to zrazu proste končí?
Len tak bum a koniec? Čože?
Nič sa predsa nekončí.
Budeme ďalej robiť, čo robíme.
Len nás už nebudú točiť tí s kamerami a mikrofónmi.
Veď o tom hovorím.
Venujeme sa tomu tak dlho. Celé roky a...
Nie je podľa vás divné, že...
Laszlo!
Musíš to robiť teraz? Guillermo si evidentne pokakal plienku.
Nenosím plienky.
Len je to tak odrazu a...
A kedy ste mi to chceli povedať?
Chceli ste vôbec? Viem to posledný?
Zrazu je to celé puf.
- Nie je to „puf“, Guillermo. - Okej.
Určite budú ešte pár hodín točiť dokrútky a tak.
- Odchádzate už o pár hodín? - Áno, na úsvite.
Čo mi pripomína: Natočte ma, ako čítam túto veľkú knihu.
Guillermo. Haló. Dve hodiny stačia na čokoľvek,
čo chceš pred kamerami ešte robiť.
Chcel by si nám niečo zahrať?
Alebo možno zaspievať?
Moja manželka má pravdu. Zaspievaj nám. A zatancuj.
Veru, daj nejaký jig.
No tak, tancuj!
Je tu nejak horúco. Idem sa vyvetrať.
- Veď ti to ide. - Zatancuj!
- Ukáž, čo vieš, chlapče.
Tak čau, debil.
Nandor. Na slovíčko, prosím.
Ospravedlňte nás.
Musíš ísť za Guillermom.
Točil som si dokrútku!
A čo toto? Bude sa to dať použiť?
Nandor! Počúvaj ma!
V mojej práci na Wall Street
som sa o ľudskej psychike naučila dosť.
Na Guillermovi vidím, že mu je veľmi ľúto, že sa dokument končí.
Veď ho to prejde. Alebo nie.
Asi to už nezistíme. Žartujem. Zistíme.
Ale vy nie, lebo ste sa to neobťažovali natočiť.
Nebuď hrubý.
A čo tak niečo... Hej, čo niečo také? Môže byť?
Nandor! Myslím to vážne.
Týchto šesť rokov bolo to jediné aspoň trochu vzrušujúce,
čo sa v Guillermovom smutnom živote stalo.
- Čože? - Chápeš, to, ako sa tvárili,
že ho natáčajú.
Vďaka tomu sa mu zdalo, že je rovnako dôležitý ako my.
Ako keď oblečieš psovi pršiplášť
a ten si potom hovorí:
„Hau, hau. Som ako malý človek. Som oblečený.“
Ale nie je. Je to len blbý malý pes.
A to je Guillermo. O všetko zrazu príde.
Ale veď raz sa mu niečo zaujímavé ešte určite stane.
Dobre teda. Napravím.
A aký máte pocit z toho, že končíte, vy?
Potrebujete sa porozprávať? Lebo keby niečo, som tu.
Bude dobre.
Pozri, vieš, že nie som ten najsentimentálnejší bastard na svete,
ale keď som bol raz smutný,
jeden múdry muž mi povedal niečo, po čom mi bolo hneď lepšie.
Čo povedal?
Neplač, lebo je koniec. Usmievaj sa, lebo sa to stalo.
To som asi čítal na nejakom hrnčeku, ale ďakujem. Je to milé.
- V pohode. - Klop-klop.
Colin Robinson, ospravedlníš nás na chvíľu?
Pravdaže. Už som skončil.
Vďaka, Colin.
Neobjímaj ma.
Guillermo, viem, že je to pre teba veľká zmena.
Ale život je veľkých zmien plný.
Poviem príklad. Keď som bol malý, moja obľúbená farba bola červená.
Ale teraz je moja obľúbená farba oranžová.
- Prepáč, len som si na niečo spomenul. - No?
Nejde o to, koľkokrát sa nadýchneme,
ale koľko chvíľ nám vezme dych.
To je pekné. Ďakujem.
Okej. Tak čau.
Rozlúčky sú ťažké.
To hej.
Raz som tri hodiny mával odchádzajúcemu vlaku,
kým som si uvedomil, že to ani nebol vlak.
Bol to kamión naložený toitoikami.
- Ešte jedna vec. - Môžem hovoriť?
St. Elmo's Fire. 1985. Okej, tak čau.
Guillermo, všetko sa raz skončí!
A to bolí!
Ale prišlo to tak odrazu.
Je to tak narýchlo. Mám v sebe toľko pocitov...
- Guillermo, si Ír, však? - Nie.
Super. Tak si toto asi ešte nepočul.
„Nech ti cesta ide v ústrety.
Nech máš vietor vždy od chrbta.
Nech slnko...“ Kurva, toto vždy zabudnem.
Tak porozmýšľaj a vráť sa. Alebo nie.
Dobre. Tak vás nechám.
Kde som to bol? Už ani neviem, čo som hovoril.
Vravel si, že je lúčenie ťažké.
Hej. Tak nebuď malý trapko, dobre?
Poď dolu, nech môžeme byť všetci spolu, keď to potrebuješ.
Domová porada! Dobre. Všetci ste tu.
- Výborne. - Pardon.
Prvý bod domovej porady.
Chcem hovoriť o všeobecných hygienických zásadách v celách.
Dokončite, prosím, celú obeť, kým si otvoríte ďalšiu, dobre?
- To je nechutné. - Okej.
- Strč si to. - Len to rob.
Čo tu ešte máme?
Áno. Druhý bod domovej porady.
Dozvedel som sa, že Guillerma zasiahlo,
že sa dokument končí.
Ja to zvládnem. Ďakujem.
- Nie si v poriadku. - Ale som.
Si úplne mimo a mali by sme sa o tom porozprávať.
Gizmo sa očividne stal závislým od žiary reflektorov.
Čože? Nie, nestal.
Je len chodiacim tieňom, chabým hráčom,
ktorý sa svoju hodinu motá po javisku a potom ho zrazu niet.
Laszlo, to bolo hlboké.
Ďakujem. Práve som to vymyslel.
Viete čo? Raz som Guillerma videla,
ako si z toho stolíka na jedlo pre štáb vzal Pringles.
Možno sa bojí, že už nebude môcť kradnúť jedlo.
To nie je krádež.
Je smutný, lebo musí ukončiť svoju tajnú aférku
s Nateom, ktorý drží boom.
- Čože? - Guillermo, ty kanec.
A viete, že inokedy som zas Guillerma videla
nabrať toľko TicTacov, koľko uniesol?
No tak.
Vy o ľudskej psychike nič neviete.
Guillermo sa obáva, že zabil 16 rokov života tým, že nám slúžil,
a nemohol rásť
- a rozvíjať sa. - To je pravda.
Koniec tohto dokumentu je preňho predzvesťou
konca jeho vlastného krehkého života.
Sedí to, Gizmo? Hovorí ti to niečo?
Myslím, že Gizmo sa sám seba pýta: „Byť, či nebyť?“
Lebo presne túto otázku sa Gizmo sám seba pýta.
Veľmi výstižné.
Aj to som si teraz vymyslel.
Vrátim sa k tomu, čo som hovorila.
Guillermo sa obáva, že aj jeho životná cesta
bude podobne prázdna a nezmyselná.
Opatrujte sa.
- Nie. - Ja už viem.
Bol to Greg, kameraman A, však?
To Grega, kameramana A, si tajne jebkal?
- Nie. - A vie o tom Nate,
- ktorý drží boom? - S nikým nemám aféry.
Alebo je to Frank, ktorý dosť pripomína Nandora?
Nepodobá sa mi.
Nie, to nie. Bez urážky.
Vám nevadí, keď niečo končí?
Mne by nevadilo, keby skončila táto porada.
A čo, že dokument končí?
Ani sa nenazdáš a príde sem ďalší štáb
a natočí o nás úplne nový dokument.
To neznie pravdepodobne.
Tak pardon. Toto ani nie je prvý dokument o nás.
Čože?
Domová porada!
„Upíri“ Bratia Mayslesovci (nevydaný)
Dobre. Všetci ste tu. Výborne.
Tak. Prvý bod domovej porady.
Chcem hovoriť o všeobecných hygienických zásadách v celách.
Dokončite, prosím, celú obeť, kým si otvoríte ďalšiu, dobre?
Nemusel by som to opakovať, keby sme to robili.
Jerry, áno. Nová agenda?
Veľmi stará agenda.
Naozaj si myslím, že by sme v dobývaní Ameriky mali pokročiť.
Haló, veď sme už pokročili. Dobyli sme časť Ashley Street.
Počúvaš ho, Laszlo?
Áno, veľmi dobre. Ďakujem.
A dosť.
Počkaj, kam to ideš?
Poviem vám, kam idem. Uložím sa na superspánok.
- To hovoril vkuse. - No jasné.
To je drzosť. Laszlo. Haló!
- Heuréka! - Čo?
Už to mám! Ak zvýšim napätie v bránici,
srdce by malo začať byť samo. Takto nejako.
Ale, kurva.
Ach, Laszlo.
Aha, veľký článok o prasknutom potrubí.
„Najhoršia potopa, ktorú som videl od Veľkej potopy
v roku 1892, vraví Nan z Dolnej prosny.“
Nandor, ty idiot!
Teraz všetci zistia, že sme upíri
a že tu žijeme stovky rokov.
Všetci si vyberte prestrojenia.
Musíme zdrhnúť, kým si po nás neprídu.
Berte si pohotovostné tašky!
Nie! Odtiaľto už neustú...
Dočerta!
Možno nevedia, že sme upíri. Povedal som, že som z Dolnej prosny.
Nie, ty idiot. Povedal si „Nandor Neúprosný“.
Ale oni počuli: „Nan z Dolnej prosny“.
Doriti.
Čo si zač a ako si sa sem dostal?
Aj mňa teší, mladá dáma.
Som Daytona, Jackie Daytona.
Pochádzam z Tusconu v „Arizonii“.
Prišiel nás sem zabiť?
To som ja, Laszlo!
Laszlo, nevidel si niekde toho sexi chlapa z „Arizonie“?
Je to... Ale nič, kašlite na to. Musíme vypadnúť.
- Áno, musíme. - Nie, ja sa nevzdám!
- Poďme! - Ešte jednu vec, drahá.
Nechaj ho!
Myslí si, že odídem bez svojho klobúka z kože bosorky?
- Nechaj ho! - To by bola blbosť.
Nikdy neustúpim!
Páni. Veľa z toho, čo sa stalo, keď som tu bol, sa stalo už predtým.
No, ja som tam nebola. Ale to preto, lebo som cestovala.
A vyšiel teda ten dokument?
Nie. Točili nás desať rokov
a potom sa rozhodli, že nemajú dosť dobrého materiálu.
Hej, vraj to bola len banda nudných ľudí,
ktorí robia každý deň to isté dookola.
Nič sa nemení, nikto nerastie.
- Nemá to zmysel. Blá, blá. - Aj to.
A presne to sa vám snažím povedať!
Dostali sme druhú šancu napraviť meno upírskemu životu.
Môžeme skončiť. Len nie teraz.
Veď ešte sotva mohli vidieť,
aká je skutočná sláva a majestát upírstva.
- Veď ani poriadne... - Guillermo. Zlatko.
Smiem využiť svoje hlboké vedomosti
o ľudskej psychike, aby som ti pomohla?
Nie, vďaka. Som v pohode.
Aj tak to spravím.
Chcem, aby si vedel, že hovorím s tebou, nielen k tebe.
- Ďakujem. - A hovorím ti to s láskou.
Je koniec!
- Počul si to, či... - Čo?
Ak naozaj potrebuješ nejaký výnimočný koniec,
tak máš asi hodinu, aby si ho vymyslel.
Už asi len pol hodiny.
Čo keby si nám už konečne zatancoval, ako si chcel?
- A bude vybavené. - Zatancuj.
- No tak, zatancuj! - Tancuj!
Tancuj!
Dosť! Potrebujeme koniec. A musí byť dobrý!
Musí byť dobrý a musí niečo znamenať.
Divákom treba emocionálny záver.
Má pravdu.
Kopec seriálov koniec zbabre.
Ani neviete, koľko komentárov som k tomu napísal.
Nájdete ma v diskusiách na Reddite, IndieWire, Variety, Deadline,
TV Guide, TV Insider, IMDb, Hollywood Reporter, Den of Geek.
Vymyslela som dokonalý koniec.
- Super. - Z Guillerma sa stane upír.
- No to ma pojeb. - To sme skúšali minulý rok.
- Vážne? - Hej.
Premenili sme Guillerma na upíra
a Guillermo sa potom rozhodol, že už upírom byť nechce.
Tak sme ho museli premeniť späť. Trvalo to večnosť.
Vtedy to mali podľa mňa zabaliť. Skvelý záver.
No tak, za tých šesť rokov sme sa niečo určite naučili.
Určite sme vyrástli, nadobudli životné lekcie. Čo sme sa naučili?
Že nemáme Guillerma premieňať na upíra.
Okej. Ešte niekto?
Čo sme sa naučili?
Ako sme vyrástli? Ako sme sa zmenili? No tak.
Laszlo. Ty si vedec. Určite si sa naučil niečo nové.
Tak okej.
Pekne sme sa nasmiali
Okej.
Vypili sme kopec krvi
Hej.
A potom sa navzájom šukali do nemoty. Môže byť?
- Veľmi pekné. - Je to dobré.
Ešte niekto? Sprievodkyňa.
Vieš čo? Myslím, že mám čo povedať.
- Vďaka! Super. - Tak.
Všetci v tejto miestnosti sme imigranti.
Za novým začiatkom sme do tohto Nového sveta prišli z veľkej diaľky.
- A aj keď sme upíri... - Niektorí.
...táto krajina by bez nás bola iná.
A my by sme boli iní bez tejto krajiny.
- Hej. - Áno.
To je krásne.
Ale v poslednej dobe do tejto krajiny
prichádza veľa imigrantov nelegálne.
- Aha. - A my nesmieme...
Týmto skončiť nechceme.
Ja len vravím.
Colin, a čo si sa naučil ty?
MAGAFV.
- No... - Čože?
MAGAFV. Spravíme Ameriku opäť veľkou pre upírov.
To by sme mali vystrihnúť. A spáliť to.
Môj milý chlapček. Strašne to komplikuješ.
Ak potrebuješ výnimočný koniec – haló, som predsa upírka.
Skrátka zhypnotizujem každého diváka, nech to preňho skončí dokonale.
A ako?
Takto.
Ty, čo sa pozeráš, teraz uvidíš ten najdokonalejší koniec,
aký si vo svojej primitívnej ľudskej hlave dokážeš predstaviť.
Miláčik.
Miláčik, zobuď sa. Neuveríš, čo sa mi snívalo.
Nemám ti o tom povedať?
Tak dobre, Nandor. O čo ide?
Bol som upír a býval som s ďalšími upírmi
v starom dome na Staten Islande.
To je milé. Dobrú noc.
Nič tam nedávalo zmysel.
Bol tam taký jeden pár.
On bol akýsi staromódny Brit.
A jeho žena bola z maličkého stredozemného ostrova.
Bola hrozne agresívna a chytrejšia než ja.
A bol tam aj jeden plešatý týpek, ktorý bol hrozne nudný,
ale naschvál.
A ty si bol môj komorník či niečo také.
A je to jasné.
Už žiadne japonské jedlo pred spaním.
Dobrú noc.
A vkuse sme spolu navzájom sexovali.
Ale s tebou nie, Guillermo.
Choď už spať.
Dobrú noc, miláčik.
Čo robíme v temnotách
Bude tá hypnóza fungovať?
Asi. Možno.
Použila som fakt extra silnú hypnózu,
takže každý, kto to uvidí, príde tak o 20 bodov IQ,
lebo sa mu pomieša mozog.
Ale čo narobíš, no nie?
Ja by som chcel povedať niečo o tom,
čo som sa za posledné roky naučil.
Každý sa narodíme nejakej rodine a tá moja nebola bohvieaká.
No máme aj svoje nájdené rodiny.
Ľudí, ktorých si k sebe sami vyberieme.
Nemusia to byť pokrvní príbuzní,
no záleží im na vás a vám záleží na nich.
Berú vás takých, akí ste,
a pomôžu vám, keď je zle.
Ale dnes som si vďaka vám uvedomil...
To nič.
Dnes som si uvedomil,
ako veľmi mi chýba moja nájdená rodina,
ktorá celá zomrela pri nehode parníka v roku 1906.
A odvtedy som odkázaný na vás, banda hovien.
Okej, viete čo? Snažil som sa a...
Nie. Vieš čo, Guillermo? Máš pravdu.
Toto je dôležitá chvíľa a vyžaduje si dôležité slová. Pardon.
Ako Colin Robinson, aj ja som sa zamyslel
nielen nad týmto svetom, ale aj nad vlastným životom.
Od skromných začiatkov ako vojak v Al Quolanudare
až po moju hrôzovládu ako veľký bojovník,
keď som lúpil a vraždil na svojom koni Johnovi.
Od toho, ako som sa stal upírom, až po príchod do tejto krajiny hojnosti.
Mal som pekný život,
ale vždy v ňom niečo chýbalo.
A teraz už konečne viem, čo to bolo:
Podzemný brloh bojovníka so zločinom
dostupný len rakvovým výťahom.
Počúvajte ma. V rakve potiahnete páku,
- otvorí sa podlaha a... - Okej.
- ...a rakva... - Dosť. Stačí.
Veď rozprávam.
Mám pocit, že to riešiš len posledné dva týždne.
Vďaka, že si mi zničil sen.
- Neničím... - Viete čo?
Tak by sa mal volať aj dokument.
Vďaka, že si mi zničil sen.
Dobre, viete čo?
- Končím. - Stoj. Nie, Guillermo.
Čo keby si nám niečo povedal ty?
A čo keby si to povedal piesňou?
Hej, a môžeš aj trochu zatancovať.
- Áno, chcem jig. - Zatancuj.
Tancuj.
Ticho. Nebude tu tanec ani spev ani jig.
Guillermo, nech sa páči. Povedz to od srdca.
Tak dobre.
Verím v teba.
- Ďakujem. - Nech to stojí za to.
- Asi... - Na kameru.
Dobre.
- Asi... - Tamtú kameru.
- Asi... - Nepokaz to.
Takže...
Do tohto domu som prišiel, lebo som chcel byť upírom.
A aj som sa ním stal.
Na chvíľočku.
Ale nebolo to pre mňa.
Ale ostal som tu.
Že prečo som ostal?
No, šestnásť rokov som sa hnal za svojím snom, viete?
- A keď bol zrazu fuč... - Doriti.
...aj tak som ostal.
Drahý môj, čo to robí?
- Ľudia si myslia... - Mydlí mi medveďa.
- ...že majú na výber... - Zastavíš ho?
...z tisícok ciest.
- Neviem ako. - Ale máme len dve.
- Skončí, keď skončí. - Buď z domu odchádzame...
- Ak ma chápeš. - ...alebo sa domov vraciame.
- Medveďa nech šuká... - Čo je domov?
Dobre, že sa pýtate.
- Len mi pri tom pozerá... - Domov je vlastne tam...
- ...do očí. - ...kde sú priatelia.
- Priatelia... - Nepozeraj mu do očí...
- Počuť ma? - ...a prestane šukať.
- Hovoril som o priateľoch... - Sprievodkyňa, pozri.
- ...ktorí vám pomôžu. - Skúsili sme to.
Ktorí vás podporia. Neboli len...
- Bolo to trochu nepríjemné... - Sú tam pre vás. Sú s vami.
Vďaka nim ste, kým ste. Sú všetkým.
- Pekne. - Ďakujem.
Aha. To asi tlieskajú
príšere a tomu s medveďom.
Guillermo, neuveríš, čo sa stalo.
Príšera pretiahla medveďa.
To je ale divočina.
- A teraz si odtrhol penis. - Ach, nie.
Podáva ho Sprievodkyni. A vraj džentlmeni vymreli.
No, ak nezaspieva Gizmo...
- Dík. - ...tak môžem ja.
Super.
- Piesne mám rád. - Pridáš sa?
Len do toho.
Pridajte sa!
- Všetci okrem Sprievodkyne. - Okej.
Guillermo, tvoje posledné múdre slová na kameru ma dojali.
Ďakujem.
Aby som bol úprimný, tiež som bol trochu smutný,
keď povedali, že sa dokument končí.
Ale keď som sa nad tým poriadne zamyslel,
myslím si, že je fajn, že nás kamery nebudú točiť vkuse.
Prečo?
Z viacerých dôvodov.
Napríklad?
Vieš, tie veľké svetlá, čo používajú pri natáčaní?
Niekedy sú fakt horúce.
A keď sú, tak smrdia.
A keď smrdia,
zľaknem sa, že mi horia vlasy.
To mi chýbať nebude.
A čo tak... nejaký iný dôvod?
To bol asi jediný.
- Počkaj. - No?
Chcem ti povedať, že keď sa zajtra zobudíš, nebudem tu.
O čom to hovoríš, Guillermo?
Je čas ísť ďalej.
Vlastne som sa mal pohnúť už dávno.
A teraz, keď sa dokument končí...
Aké znamenie od vesmíru ešte potrebujem?
Takže to spravím.
Ale čo náš boj proti zločinu ako rovnocenní partneri?
Mali sme pracovať z tajnej podzemnej skrýše, do ktorej sa dá dostať
jedine tajným rakvovým výťahom.
Vieš čo?
Nech už budem kdekoľvek,
každý večer budem sledovať správy.
A keď začujem, že nejaký úžasný a hrôzostrašný
poločlovek-polonetopier chytá zloduchov,
budem vedieť, kto to bol.
Lebo to budem ja.
Hej, tak som to myslel.
Zbohom, Guillermo.
Zbohom, pán môj.
Môžeš ma volať Nandor.
Ja viem.
Ale pre mňa budeš vždy pánom.
Koncová klapka.
Rebrík.
Tu je.
Pardon. Prepáčte.
Pardon. Len minútku, potrebujem niečo...
Dajte si pauzu.
- Ďakujem. - Hej.
Pardon.
Guillermo. Myslel som, že ťa už neuvidím.
Kdeže. To všetko som povedal len preto, aby mal dokument zakončenie.
Takže spolu budeme bojovať proti zločinu?
Nie, fakt sa chcem pustiť do vlastných vecí.
Ale to, že spolu nebudeme pracovať, neznamená, že nemôžeme byť priatelia.
Priatelia?
Hej.
Guillermo, toto som ti ešte nikdy nedovolil, ale...
...poď si sadnúť ku mne do rakvy.
Vážne?
Byť priateľmi by bolo fajn. Ale vieš, čo by bolo fakt super?
Čo?
To fakt? Čože? Kedy si to spravil?
- Pracujem na tom už dlhšie. - A funguje to?
To hneď zistíme. Guillermo – poďme na to.
Počkaj, počkaj.
Kým teda pristúpime k čítaniu listu...
Toto je len prvý nástrel, však? Môžeme ho pripomienkovať?
Colin Robinson.
Dokončite, prosím, celú obeť, kým si
otvoríte ďalšiu, dobre?
Hovorím to fakt často, čo?
Takže to bude v telke?
Fakt dúfam, že nie.
- No nič, mne stačilo. - Nie je to hygienické!
Mne asi tiež.
Preklad titulkov: Martin Vranovský