‫- בהשראת אירועים אמיתיים -‬
‫- אזהרת צפייה:‬ ‫הסדרה מתארת חקירות תקיפה מינית -‬
‫- וכוללת סצנות של אלימות מינית -‬
‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫- מרכז הנוער לינווד -‬
‫- חטיבת מרקוויי -‬
‫- דירות אוקדייל לנוער בסיכון -‬
‫קחי. הבאתי לך מים.‬
‫רציתי להכין תה, אבל אין לך.‬
‫קדימה, מתוקה. תשתי.‬
‫הם באים. העזרה בדרך.‬
‫היי, תיכנס.‬ ‫אני ג'ודית, האם האומנת של מארי.‬
‫בעצם, אם אומנת לשעבר.‬
‫היא התקשרה ובאתי מייד.‬
‫אני השוטר קורן.‬
‫כן, תודה. תיכנס.‬
‫תודה.‬ ‫-היא פה.‬
‫מארי, אני השוטר קורן.‬
‫באתי לעזור לך.‬
‫את יכולה לספר לי מה קרה?‬
‫נאנסתי.‬
‫בסדר.‬
‫תוכלי לספר לי בדיוק מה קרה?‬
‫כל מה שאת זוכרת.‬
‫בסדר. אני...‬
‫ישנתי.‬
‫את יודעת מה הייתה השעה?‬
‫היה מאוחר.‬
‫הלכתי לישון רק בארבע בבוקר.‬
‫היית ערה עד מאוחר. יצאת לבלות?‬
‫לא, הייתי בבית.‬
‫הלכתי לישון מוקדם,‬ ‫אבל אז קונור התקשר ודיברנו...‬
‫קונור. זה ידיד או בן זוג?‬
‫ידיד.‬ ‫-בן זוג לשעבר.‬
‫כמה זמן דיברתם?‬
‫שעתיים.‬
‫ואז נרדמת.‬
‫כן.‬
‫ומה קרה אז?‬
‫ואז הוא אנס אותי.‬
‫מתוקה, את צריכה לפרט יותר.‬
‫בואי נחזור לרגע שבו הוא עמד ליד המיטה שלך.‬
‫הוא אמר משהו?‬
‫הוא אמר שאם אצרח, הוא יהרוג אותי.‬
‫ישנתי כשהיא התקשרה.‬
‫מה שמך?‬ ‫-אן.‬
‫היא הייתה נסערת, אז התקשרתי למשטרה.‬
‫ואז הוא הוציא משהו מתיק הגב שלו‬ ‫וכיסה לי את העיניים.‬
‫עוד משהו?‬
‫כן.‬
‫קונדום.‬
‫ומה קרה אחרי שהוא כיסה לך את העיניים?‬ ‫-הוא קשר לי את הידיים.‬
‫לא...‬
‫הוא קודם קשר לי את הידיים.‬
‫בעזרת מה?‬
‫שרוכי נעליים.‬
‫גם מתיק הגב שלו?‬
‫לא, השרוכים היו שלי.‬
‫ומה קרה אחר כך?‬
‫ואחר כך?‬
‫הייתה גם חדירה אנאלית?‬
‫חדירה עם הפין או עם האצבעות?‬
‫לא האצבעות.‬
‫ומה קרה כשזה נגמר?‬
‫הוא שם לי משהו על הבטן וצילם תמונה.‬
‫היית עדיין בעיניים מכוסות?‬
‫איך ידעת שהוא צילם אותך?‬
‫כי היו הבזקי אור.‬
‫והוא אמר שאם אספר למישהו,‬ ‫הוא יפרסם את התמונה.‬
‫הוא אמר עוד משהו?‬
‫כן. הוא אמר שזה היה פחות טוב מבדמיון שלו.‬
‫תוכלי למסור תיאור פיזי שלו?‬
‫הוא עטה מסכה, אז אני לא...‬ ‫-כל פרט שתזכרי יעזור.‬
‫הוא היה גבוה? נמוך?‬
‫גבוה.‬
‫גזע?‬
‫לבן.‬ ‫-צבע עיניים?‬
‫לא יודעת. כזה...‬
‫בהיר. לא...‬
‫חום.‬
‫הוא לבש סוודר אפור.‬
‫סליחה.‬
‫מה קורה?‬
‫את דיירת בבניין?‬
‫אני עובדת כאן.‬
‫תיכנסי.‬
‫- מארי אדלר -‬
‫זה הסכין של מארי.‬
‫עזרתי לה לקנות אותו. יש לה סט...‬ ‫-אל תיגעי בזה. סליחה.‬
‫סליחה, גברתי.‬ ‫-אני היועצת שלה.‬
‫את בסדר?‬
‫בואי אליי.‬
‫אני מצטערת כל כך שזה קרה.‬
‫אני מצטערת כל כך.‬
‫היי, ג'ודית.‬ ‫-היי, בקה.‬
‫מה יש לנו?‬ ‫-אדוני, גביתי הצהרה ראשונית מהקורבן.‬
‫היא נסערת.‬
‫שלום, מארי.‬ ‫אני הבלש פרקר, וזה הבלש פרואיט.‬
‫אנחנו מנהלים את החקירה הזאת.‬
‫אני יודע שזה קשה,‬ ‫אבל אני צריך לשאול אותך על מה שקרה.‬
‫כבר סיפרתי לו.‬
‫השוטר קורן.‬ ‫-יופי. קורן הוא שוטר טוב.‬
‫אבל אני הבלש הראשי,‬ ‫אז אני צריך לשמוע מה קרה ישירות ממך.‬
‫בסדר?‬
‫כן.‬ ‫-והשותפים שלי צריכים‬
‫לאסוף ראיות למעבדת המז"פ. זה בסדר?‬
‫בסדר.‬
‫בואי נתחיל מההתחלה.‬
‫מה עשית אמש, לפני שכל זה קרה?‬
‫ישנתי.‬
‫ולפני כן?‬
‫דיברתי בטלפון.‬
‫ביי.‬
‫אם תצרחי, אהרוג אותך.‬
‫סליחה על ההפרעה.‬
‫אני רק רוצה לוודא,‬ ‫כיסוי העיניים והקונדום היו בתיק שלו,‬
‫אבל השרוכים והסכין היו שלך?‬
‫הבנתי. כמה זמן נמשכה התקיפה?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫ומה קרה כשזה נגמר?‬
‫הוא עזב.‬
‫תודה, מארי.‬
‫בהמשך אצטרך לשאול אותך שאלות נוספות בתחנה,‬
‫אבל כרגע את צריכה ללכת לביה"ח.‬
‫יצטרכו לבדוק אותך.‬
‫תצטרכי בגדים להחלפה.‬
‫סליחה, גברתי. אסור לך לגעת בזה.‬
‫בסדר. תגידי לחוקרים מה את צריכה.‬
‫- ראיה -‬
‫בסדר, את יכולה להסתובב.‬
‫סליחה. כמעט סיימנו.‬
‫שוב? כבר סיפרתי לשוטר.‬
‫שני שוטרים.‬
‫אני יודעת. סליחה.‬
‫אנחנו צריכים תיעוד לדוח.‬
‫ישנתי.‬
‫אין סימן לפריצה.‬
‫כנראה לא נעלה את הדלת.‬
‫דלת ההזזה, ככל הנראה.‬
‫נוזלי גוף?‬
‫שני כתמים קטנים על הסדינים.‬
‫מצאתי גם כמה שערות על הרצפה.‬ ‫-טביעות אצבע?‬
‫שתי טביעות חלקיות על דלת ההזזה.‬ ‫לא מספיק לזיהוי במאגר.‬
‫מה השכנים אומרים?‬
‫אנחנו דופקים על דלתות. עד כה, כלום.‬
‫את צריכה ללכת.‬
‫אני לא רוצה לעזוב אותך, מתוקה.‬ ‫-לא, לכי.‬
‫מבאס כשלא באים לאסוף אותך מהלימודים.‬
‫טוב...‬
‫בסדר.‬
‫נדבר בקרוב.‬
‫ניקח ממך 12 דגימות.‬
‫ארבע מהנרתיק,‬
‫ארבע מהרקטום וארבע מהאזור שביניהם.‬
‫כמו כן, אשתמש במפשק‬ ‫כדי לאסוף הפרשות נרתיקיות.‬
‫אני צריכה לשאול אם קיימת יחסי מין בהסכמה‬
‫ב-72 השעות האחרונות.‬
‫מתחילים.‬
‫עכשיו אמרח דיו על אזור איברי המין.‬
‫הוא יעזור לנו להבחין‬ ‫בין רקמה בריאה לרקמה פצועה.‬
‫עוד לא. כמעט סיימנו.‬
‫רק עוד דבר אחד.‬
‫תחתמי כאן וכאן.‬
‫תודה. זאת אנטיביוטיקה,‬ ‫למקרה שנחשפת למחלות מין.‬
‫ארבע גלולות. קחי את כולן בבת אחת עם מים.‬
‫זאת גלולת היום שאחרי. רק אחת, גם עם מים.‬
‫אם תסבלי מאחד מהתסמינים הבאים:‬
‫דימום חזק, הפרשה מהנרתיק,‬ ‫קוצר נשימה, קושי בבליעה,‬
‫פריחה, מחשבות אובדניות...‬
‫יש פה מספר טלפון. צירפתי אותו להוראות.‬
‫היי, מארי. איך את מרגישה?‬
‫כואב לי הראש.‬
‫אני מצטער.‬
‫אשתדל לסיים כמה שיותר מהר.‬
‫אני רוצה לעבור איתך שוב על התקרית.‬
‫אבל כבר סיפרתי לך הכול.‬
‫אני יודע. זה קשה.‬
‫במקרים רבים, כשקורבנות משחזרים את הפשע‬ ‫הם נזכרים בפרטים חדשים.‬
‫לפעמים פרטים חשובים.‬
‫אני רוצה למצוא את הבחור,‬ ‫אני רוצה שישלם על מה שעשה לך,‬
‫ואני רוצה לוודא שלא יעשה את זה שוב.‬
‫אז...‬
‫אני זקוק לכמה שיותר מידע.‬
‫נתחיל מההתחלה.‬
‫האירועים לפני התקיפה.‬
‫היה מאוחר.‬
‫הייתי במיטה.‬
‫נשארתי ערה ודיברתי עם קונור,‬
‫ונרדמתי בסביבות ארבע בבוקר.‬
‫אם תצרחי, אהרוג אותך.‬
‫איך תתארי את הקול שלו?‬
‫אני לא... פשוט קול רגיל.‬
‫לא היה לו מבטא, מאפייני דיבור ייחודיים?‬
‫לא, סתם קול.‬
‫בסדר.‬
‫מה קרה אחר כך?‬
‫רגע. אמרת קפוצ'ון או סוודר?‬
‫קפוצ'ון.‬
‫את בטוחה?‬
‫כלומר... כן.‬
‫בסדר.‬
‫והתקיפה עצמה.‬
‫חדירה וגינלית? אנאלית? גם וגם?‬
‫וגינלית.‬
‫רגע.‬
‫חמש דקות?‬
‫משהו כזה, כן.‬
‫בסדר.‬
‫ואחר כך?‬
‫הוא עזב.‬
‫מייד?‬ ‫-לא מייד.‬
‫הוא הוריד ממני את כיסוי העיניים‬ ‫וארז את הדברים שלו.‬
‫כיסוי העיניים והקונדום.‬
‫אבל הוא השאיר את הסכין והשרוכים.‬
‫ואז הוא עזב.‬
‫ומה עשית אז?‬
‫אז התקשרת לשכנה שלך אחרי שדיברת עם ג'ודית?‬
‫כן.‬
‫ולמה התקשרת אליה?‬
‫מה?‬
‫אני מנסה להבין למה התקשרת גם לאמיליה.‬
‫אה, היא... כי היא חברה שלי.‬
‫הבנתי.‬
‫בסדר. רק עוד שני דברים.‬
‫זה טופס ויתור על סודיות רפואית.‬
‫החתימה תקנה לנו גישה למידע‬
‫מהבדיקה הרפואית שלך בסנוהומיש.‬
‫וזה טופס הצהרה.‬
‫אני צריך שתעלי על הכתב‬ ‫את מה שאמרת לי כרגע.‬
‫מה...‬
‫את כל הסיפור?‬
‫כן. במילים שלך.‬
‫אדוני, אני...‬
‫סליחה, אני פשוט ממש עייפה‬
‫והראש שלי מתפוצץ.‬
‫בסדר.‬
‫תחתמי על ויתור הסודיות עכשיו.‬
‫קחי את ההצהרה הביתה.‬
‫פשוט תמלאי את הטופס מחר או מחרתיים‬
‫ותעבירי לי אותו.‬
‫בסדר.‬
‫אני מצטערת.‬
‫כולנו תומכים בך.‬
‫פשוט ממש חשוב לנעול את הדלתות.‬
‫חייבים לנעול אותן.‬
‫ואת החלונות.‬
‫חייבים.‬
‫אתם חייבים להגן על עצמכם.‬
‫תישארי כמה שתרצי.‬
‫טיי אמר שכנראה יקצו לי דירה חדשה מחר.‬
‫מהר כל כך?‬
‫דווקא נחמד לגור יחד.‬
‫את מתקשרת לקונור?‬ ‫-לא, לאם האומנת שלי.‬
‫לא זאת שהייתה פה. אחת אחרת. קולין.‬
‫כמה היו לך?‬
‫בערך מיליון.‬
‫קולין הייתה טובה.‬
‫היי.‬
‫זאת אני.‬
‫מה שלומה?‬
‫היא נאנסה.‬
‫אתמול בערב מישהו פרץ לדירה שלה.‬
‫אלוהים! ברצינות?‬
‫מה שלומה? היא נפצעה?‬
‫- קונור -‬
‫היי.‬
‫לא טוב.‬
‫- לינווד -‬
‫אוי, מתוקה. אני מצטערת.‬
‫זה בסדר.‬ ‫-לא התכוונתי. הדלת לא הייתה נעולה.‬
‫זה בסדר.‬
‫אני רק...‬
‫רק מעבירה כמה דברים למעלה.‬
‫סידרו לך דירה חדשה?‬ ‫-אז...‬
‫כן.‬
‫כן, למעלה.‬ ‫-יופי.‬
‫כן.‬
‫רגע, חכי שנייה.‬
‫היי, בואי הנה.‬
‫מה שלומך?‬
‫בסדר.‬
‫את יודעת, מותר לך להרגיש רע.‬
‫אני יודעת. פשוט...‬
‫אני צריכה לארוז, וטיי השאיל לי ארגזים,‬
‫והוא צריך שאחזיר לו אותם בצהריים, אז...‬
‫אני משתדלת להזדרז.‬
‫מארי.‬
‫מארי, תאטי!‬
‫מה מוצא חן בעינייך?‬
‫אני מחפשת מצעים כמו שהיו לי.‬
‫הם היו כאן.‬
‫אולי כבר לא מוכרים אותם.‬
‫היי. סליחה,‬
‫את יודעת איפה המצעים הירוקים‬ ‫עם הפרחים הקטנים?‬
‫הם היו כאן.‬
‫כל מה שיש נמצא על המדף.‬
‫באמת? היו המון כאלה לפני שלושה חודשים.‬
‫את יכולה לבדוק במחסן?‬
‫מתוקה, היא אמרה שהכול על המדף.‬
‫נכון.‬ ‫-זה מה שאומרים בחנות שלי,‬
‫אבל לפעמים יש יחידה או שתיים‬ ‫ואין טעם לשים אותן על המדף,‬
‫אז המנהל תוקע אותן במחסן.‬ ‫-כאן לא עושים את זה.‬
‫פשוט תבחרי מצעים אחרים.‬ ‫-אני לא רוצה אחרים.‬
‫אני רוצה את המצעים הקודמים שלי.‬ ‫-כבר לא מוכרים אותם.‬
‫לא בטוח.‬
‫אולי יש במחסן. פשוט תבדקי.‬ ‫-אני יודעת מה יש שם.‬
‫אני במחסן כל הזמן.‬
‫יש שם רק את הסחורה שעל המדפים.‬
‫אפילו לא תבדקי?‬ ‫-מארי.‬
‫את לא מתנהגת בהיגיון.‬
‫אני?‬
‫מה איתה?‬
‫אני מצטערת.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫ברצינות? את בצד שלה?‬
‫אני לא בצד של אף אחד.‬
‫פשוט תבחרי מצעים ונלך.‬
‫אני לא רוצה את אלה.‬ ‫אני רוצה את המצעים שלי.‬
‫אחרי מה שקרה עליהם?‬
‫אני בחיים לא הייתי רוצה לראות אותם שוב.‬ ‫-את לא אני!‬
‫מארי, בחייך. תורידי נעליים.‬
‫זה בסדר.‬
‫מתוקה, זה סדין חדש.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫מארי, זה טיי.‬ ‫-תיכנס.‬
‫היי, קולין.‬ ‫-היי, טיי.‬
‫מה שלומך, מארי?‬
‫טוב.‬
‫תראה, סיימתי לפרוק.‬
‫מארי, בחייך. קומי.‬
‫את צריכה עוד משהו?‬
‫לא, הכול טוב.‬
‫תודה.‬
‫בסדר. אם תתחרטי, את יודעת איפה אני.‬
‫בסדר, אחלה. תודה.‬
‫תודה, טיי.‬ ‫-אין בעיה.‬
‫מארי.‬
‫מתוקה.‬
‫איך אני יכולה לעזור? מה את צריכה?‬
‫כלום. הכול טוב.‬
‫מתוקה.‬
‫מה שקרה לך היה קשה מאוד.‬
‫אני רוצה לוודא שאת מקבלת את התמיכה הדרושה.‬
‫אני רוצה לסיים לתלות את התמונות.‬
‫את לא רוצה לדבר על זה?‬ ‫-אני אדבר על הכול, אבל...‬
‫אני רוצה לסיים.‬
‫בסדר.‬
‫תתקשרי אם תצטרכי משהו, טוב?‬ ‫-בסדר, אני תקשר.‬
‫היי, ג'ודית. זאת אני.‬
‫כן, בדיוק הייתי בדירה שלה.‬
‫בכנות, אין לי מושג מה היא מרגישה.‬
‫היא נראית...‬
‫לא יודעת. בסדר.‬
‫כאילו כלום לא קרה,‬
‫כאילו מוזר שבאתי לבקר אותה.‬
‫בארלו, אני צריך‬ ‫שתשיג לי תיק משירותי הרווחה.‬
‫התיק של קורבן התקיפה המינית באוקדייל.‬
‫אין בעיה. בטיפול.‬
‫- רוברט פרקר, משטרת לינווד -‬
‫פרקר.‬
‫כן, ברור.‬
‫מה שלומך היום?‬
‫נוכל לשמור את זה בינינו?‬
‫את לא רוצה שאתעד את השיחה?‬ ‫-אני מעדיפה לשמור את זה בסוד.‬
‫אני לא רוצה שמארי תגלה.‬
‫בסדר, אפשר לעשות את זה.‬
‫אני אוהבת אותה. באמת.‬
‫היא גרה איתי בשנתיים האחרונות.‬
‫היא עברה אליי מקולין.‬ ‫-מי זאת קולין?‬
‫עוד אם אומנת.‬
‫מארי גרה עם קולין כמה שבועות,‬ ‫ואז עברה אליי.‬
‫זה לא קצת מהר?‬
‫זה היה מקרה חירום.‬
‫הבית שמארי גרה בו לפני כן, טוב...‬
‫היו חייבים להוציא אותה משם.‬ ‫אז היא עברה לקולין,‬
‫אבל לקולין לא היה מקום,‬ ‫וזה היה פתרון לטווח קצר.‬
‫אז היא עברה אלייך.‬ ‫-בדיוק.‬
‫היא הייתה ילדת האומנה הראשונה שלי.‬
‫חשבתי שייתנו לי תינוק.‬
‫הייתה לי עריסה והכול.‬
‫ופתאום הופיעה אצלי נערה בת 16.‬
‫זו בטח הייתה הפתעה.‬
‫זה לא הפריע לי. אני אוהבת בני נוער.‬
‫אני מזכירה של מנהל תיכון, אז...‬
‫אני רואה הרבה בני נוער כל היום.‬
‫הבנתי.‬
‫אז, אתה יודע...‬
‫ההתנהגות שלה, מה שעבר עליה,‬ ‫הכול היה לי די מוכר.‬
‫זה ודאי הקל עלייך.‬
‫עליי, אבל לא בטוח שעליה.‬
‫אני מקווה שכן.‬
‫הנקודה היא שעברו עליה חיים קשים.‬
‫ולא רק בבית הוריה, אלא...‬
‫גם בחלק מבתי האומנה.‬
‫היא חוותה מצבים שאפשר להגדיר כ...‬
‫התעללות?‬
‫היו כאלה, כן.‬
‫והדברים האלה הפכו אותה לנערה מורכבת מאוד.‬
‫ואז היא עברה דירה, גרה לבד לראשונה בחייה.‬
‫מתי היא עברה לגור לבד?‬
‫לפני כחצי שנה.‬
‫וההסתגלות הייתה קשה?‬
‫זה שינוי, ושינוי זה דבר מלחיץ, אז כן.‬
‫היא הייתה צריכה יותר תמיכה,‬
‫התחילה להתפרע קצת.‬
‫להתפרע?‬
‫יש להם איזה סידור עם המלון לגבי שכר הדירה.‬
‫זה לא הולם. מארי!‬
‫מארי.‬
‫מתוקה, תירגעי.‬
‫מארי, מספיק.‬
‫מארי!‬
‫היי, רדי מהשולחן! מארי!‬
‫מארי, יש כאן ילדים! מספיק!‬
‫רדי מהשולחן! עכשיו!‬ ‫-מה?‬
‫עכשיו!‬ ‫-למה אני חייבת...‬
‫התנהגות שאני מכנה "תסתכלו עליי!"‬
‫"יום הולדת שמח"‬
‫זה בסדר, מתוקה.‬
‫ורגישות יתר לכל הערה.‬
‫נורמלי לחלוטין, בהתחשב בנסיבות.‬
‫ברור. נשמע שזה שינוי גדול.‬
‫לא חשבתי שהיא מוכנה לזה.‬
‫אבל היא התעקשה, אז תמכתי בה.‬ ‫-כן.‬
‫בכל מקרה, אתמול בבוקר היא התקשרה‬ ‫וסיפרה לי מה קרה.‬
‫האונס?‬ ‫-כן.‬
‫זה זעזע אותי.‬
‫כעס, עצב, דאגה. הכול.‬
‫הלכתי ישר אליה, ו...‬
‫אני לא יודעת. הרגשתי שמשהו שם...‬
‫מוזר.‬
‫מה זאת אומרת, מוזר?‬
‫פשוט לא בסדר.‬
‫ההתנהגות שלה, התגובות שלה. ראית בעצמך.‬
‫היא הייתה מרוחקת, נראה לי.‬
‫אני חושב שכל אחד מגיב בצורה אחרת לדבר כזה.‬
‫אני יודעת, תאמין לי.‬
‫יש לי ניסיון אישי.‬
‫ניסיון אישי?‬
‫הותקפתי מינית בשנות ה-20 לחיי.‬
‫בחור שיצאתי איתו.‬
‫צר לי.‬ ‫-תודה.‬
‫הנקודה היא שהייתי במצב שלה.‬
‫ולאור ההתנהגות שלה וכל מה שמסביב,‬
‫לא יודעת, פשוט הרגשתי שזה...‬
‫מוזר.‬ ‫-וגם הפרטים היו מוזרים.‬
‫הוא הביא כיסוי עיניים,‬ ‫אבל שום אביזר קשירה.‬
‫שרוכים בכלל חזקים מספיק?‬
‫וכל הקטע של התמונה.‬
‫מה מטריד אותך?‬ ‫-טוב...‬
‫באופן היפותטי,‬
‫נגיד שהיא נקלעה לסיטואציה כלשהי עם בחור,‬
‫ויש תמונה חושפנית שלהם יחד,‬ ‫או שהיא חושבת שיש תמונה.‬
‫את אומרת‬
‫שאת חושבת שמארי...‬
‫המציאה את התקיפה?‬
‫אני לא מסיקה שום מסקנות. אני רק...‬
‫התעוררתי הבוקר כשכל המחשבות הללו‬ ‫מתרוצצות לי בראש,‬
‫וחשבתי שאתם צריכים‬ ‫להיות מודעים למכלול הנסיבות.‬
‫ההקשר.‬
‫שקלתי לא להתקשר,‬
‫אבל אז דיברתי עם קולין,‬ ‫וגם היא מרגישה שמשהו פה מוזר.‬
‫שתיכן מפקפקות בסיפור של מארי?‬
‫אנחנו לא מפקפקות.‬
‫אבל מאחר שמשהו הציק לי...‬
‫הרגשתי שמחובתי לשתף אתכם.‬
‫- הצהרה -‬
‫מותר לי ללכת?‬
‫בטח. אני אלווה אותך.‬
‫אני רוצה לשאול משהו, רק כדי לוודא.‬
‫בהצהרה שלך כתבת שניסית להתקשר לקונור,‬
‫ואז התקשרת לג'ודית,‬
‫ואז שחררת את עצמך מהקשירה.‬
‫כן.‬
‫בסדר הזה.‬
‫כן.‬
‫בסדר. שוב תודה, מארי.‬
‫אין בעד מה.‬
‫היא אמרה שאתה הראשון‬ ‫שהיא התקשרה אליו לאחר התקיפה.‬
‫כן, היא אמרה גם לי. הרגשתי נורא.‬
‫לא שמעתי את הצלצול.‬ ‫אני לא ישן עם הטלפון בחדר.‬
‫אתם ידידים קרובים?‬ ‫-כן.‬
‫ידידים? משהו מעבר?‬
‫ידידים.‬
‫יצאנו פעם, אבל...‬
‫אתם פעילים מינית?‬
‫לא.‬
‫כשהיא התקשרה בבוקר התקיפה,‬ ‫היא השאירה הודעה?‬
‫היא פשוט ניתקה.‬ ‫-אפשר לראות את יומן השיחות?‬
‫בטח.‬
‫הנה זה.‬ ‫-תודה.‬
‫ומתי דיברת איתה בסופו של דבר?‬
‫היא התקשרה באותו ערב.‬
‫בשעה 22:48.‬
‫ומה היא אמרה לך?‬
‫שהיא נאנסה.‬
‫היא פירטה?‬
‫כן. היא אמרה שהיא התעוררה‬
‫והיה בחדר גבר עם סכין.‬
‫היא תיארה את המראה שלו?‬
‫אבל אחרי ה...‬
‫האונס...‬
‫היא אמרה שהוא עזב.‬
‫היא אמרה מה קרה אחר כך?‬
‫כן. היא עדיין הייתה...‬
‫קשורה.‬
‫אז היא חייגה בבהונות.‬
‫בבהונות?‬
‫אתה בטוח?‬
‫כן, זה מה שהיא אמרה.‬
‫חיוג בבהונות.‬
‫זה לא פרט ששוכחים בקלות, נכון?‬
‫הראיות המוצקות עד כה:‬
‫השרוכים הגיעו מהנעליים שלה,‬ ‫הסכין מהמטבח שלה.‬
‫אין סימן לפריצה.‬
‫אין טביעות אצבע מובחנות.‬
‫אין נוזלי גוף.‬
‫בלש, זה תיק שירותי הרווחה שביקשת.‬
‫נהדר, תודה.‬
‫זה התיק שלה?‬
‫כן.‬
‫וואו.‬
‫אלוהים.‬
‫מארי?‬
‫מארי, מה את עושה?‬
‫לקוח זקוק לעזרה.‬
‫זו מחלקת כלי בישול. אלה שואבי אבק.‬
‫סליחה. אופס. לאן לקחת אותם?‬
‫תשכחי מזה.‬
‫רמי.‬
‫הלו?‬
‫מארי, מדבר הבלש פרקר.‬
‫היי.‬
‫אני רוצה שניפגש שוב.‬
‫למה?‬
‫אני בצרות?‬
‫מה?‬
‫היא שאלה אם היא בצרות.‬
‫מניסיוני, כשמישהו שואל אם הוא בצרות...‬
‫כן.‬
‫התשובה לרוב חיובית.‬
‫בסדר, אני אגש ישר לעניין.‬
‫גיליתי סתירות בין ההצהרה שלך‬ ‫לבין הצהרות העדים האחרים.‬
‫אני... אני לא יודעת על זה כלום.‬
‫בואי נתחיל מההתחלה.‬ ‫תעברי איתי על כל פרטי התקיפה.‬
‫שוב?‬ ‫-עוד פעם אחת, כן.‬
‫בסדר. אני...‬
‫הייתי במיטה. ישנתי.‬
‫מארי, אני רוצה לחזור קצת אחורה‬ ‫ולדבר על האירועים שקדמו לכל זה.‬
‫שירותי הרווחה העבירו לנו את התיק שלך.‬
‫למה?‬ ‫-רצינו להבין לעומק מי את,‬
‫מחוץ להקשר של התקיפה הזו,‬
‫כבת אדם.‬
‫עברת הרבה.‬
‫את שורדת, נכון?‬
‫בלי אבא.‬
‫אימא בעייתית עם בני זוג לא כל כך נחמדים.‬
‫ואז בתי אומנה,‬ ‫שלא תמיד היו טובים בהרבה, אני בטוח.‬
‫לפעמים הם היו טובים.‬
‫הנקודה היא ששרדת דברים קשים מאוד.‬
‫אני לא אוהבת לחשוב על זה.‬ ‫אני משתדלת להיות...‬
‫שמחה כמה שאפשר.‬
‫שמחה ככל הניתן, אז...‬ ‫-ברור, אני מבין.‬
‫אז תעזרי לנו.‬
‫יש סתירות בסיפור שלך.‬
‫יש לנו ארבע גרסאות שונות‬ ‫לגבי אופן החיוג בלבד.‬
‫קשורה, לא קשורה, באצבעות, בבהונות...‬
‫חייגתי באצבעות.‬ ‫-אז למה אמרת לקונור שבבהונות?‬
‫אני לא...‬
‫אולי זה מה שקרה.‬
‫אמרת כרגע שלא.‬ ‫-זה...‬
‫מה?‬
‫אני לא...‬
‫זה מבלבל.‬ ‫-גם אנחנו מבולבלים.‬
‫ולא רק אנחנו.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫יש אנשים נוספים שלא משוכנעים‬ ‫שמה שסיפרת לנו לגבי האונס...‬
‫שזו האמת.‬
‫מי?‬ ‫-ג'ודית, לדוגמה.‬
‫ככה היא אמרה?‬
‫וההצהרה של קונור.‬
‫מה הבעיה בה?‬
‫היא סותרת את ההצהרה שלך.‬
‫אז הוא שמע רק את הגרסה שסיפרת לו,‬
‫ואז גילה שזה לא מה שסיפרת לנו.‬
‫זה מקשה עליו להאמין לך.‬
‫הוא אמר שהוא לא מאמין לי?‬
‫אני לא... למה שהוא יגיד את זה?‬
‫וזירת הפשע.‬
‫לא מצאנו שום ראיה פיזית‬
‫לכך שמישהו נוסף היה בדירה שלך באותו לילה.‬
‫אבל היה שם מישהו.‬
‫מארי, אני רוצה להבהיר לך משהו.‬
‫אנחנו לא חושבים שאת בן אדם רע.‬ ‫-בפירוש לא.‬
‫ואני לא חושב שתכננת את זה מראש,‬
‫אבל לאור הסתירות בסיפור שלך‬ ‫ולאור היעדר הראיות,‬
‫אנחנו מתקשים ליישב את כל העובדות.‬
‫כן. אז...‬
‫אני אספר לך גרסה‬ ‫שכן מתיישבת עם העובדות.‬
‫בסדר?‬
‫נערה צעירה שעברה דברים קשים בחיים‬ ‫עוברת לגור לבד לראשונה בחייה.‬
‫היא בדיוק נפרדה מהחבר שלה.‬
‫היא מרגישה מבודדת, בודדה.‬
‫ואולי...‬
‫בלהט הרגע...‬
‫היא ממציאה סיפור בלי לחשוב עד הסוף,‬
‫כדי לזכות בתשומת הלב שהיא צריכה.‬
‫כי לא הקדישו לך מספיק תשומת לב עד כה.‬
‫אני רואה את זה.‬
‫לא דאגו לך, לא הגנו עלייך, ו...‬
‫זאת לא אשמתך.‬
‫אז, מארי,‬
‫תגידי לנו.‬
‫אנחנו צריכים לדעת.‬
‫זו העבודה שלנו.‬
‫באמת יש אנס שאנחנו צריכים לחפש?‬
‫מארי?‬
‫מארי, לא נוכל לשחרר אותך עד שתעני.‬
‫תגידי את זה.‬
‫לא.‬
‫לא היה אנס?‬
‫אף אחד לא נכנס לדירה שלך?‬
‫ו...‬
‫השרוכים, הסכין, את עשית את זה?‬
‫בסדר.‬
‫תודה, מארי.‬
‫מותר לי ללכת?‬
‫תצטרכי למסור הצהרה.‬
‫בסדר.‬
‫מאחר שכבר הגשת לנו הצהרה,‬
‫תצטרכי לכתוב הצהרה חדשה,‬
‫שתשקף את המידע החדש הזה.‬
‫בסדר?‬
‫קחי. בדיוק כמו קודם.‬
‫תכתבי את מה שאמרת לנו כרגע,‬
‫ואז... כן, תוכלי ללכת הביתה.‬
‫טוב, זה נגמר.‬
‫אלוהים.‬
‫כן.‬
‫אני שמח שעלינו על זה מוקדם.‬
‫זוכר את התקיפה במחוז קינג בשנה שעברה?‬
‫תלמידת הקולג' והמרצה להיסטוריה?‬
‫הוא ישב שבוע בכלא‬ ‫לפני שהודתה שהמציאה את הסיפור.‬
‫הוא לא תבע אותה?‬
‫נדמה לי שכן.‬
‫לא מאשים אותו.‬
‫אני מרחם עליה.‬
‫אלוהים, מי מאכיל ילדה קטנה במזון כלבים?‬
‫אם אתה לא יכול לטפל בילד, תשתמש בקונדום.‬
‫אלוהים.‬
‫זה פשוט.‬
‫יש לך כסף קטן?‬
‫אלוהים.‬
‫בבקשה.‬
‫מישהו מסיע אותך הביתה?‬
‫אני אסע באוטובוס.‬
‫בטוח? אנחנו יכולים להקפיץ אותך.‬ ‫-לא, זה בסדר.‬
‫אפשר לקחת את זה?‬ ‫-כן, זה בשבילך.‬
‫רגע.‬
‫מה זה?‬
‫זה לא מה שאמרת לנו כרגע.‬
‫"חלמתי שאנסו אותי.‬
‫החלום היה כל כך מציאותי,‬ ‫וכשהתעוררתי האמנתי שזה באמת קרה."‬
‫מארי,‬
‫מה קורה כאן?‬
‫הרגע אמרת שלא היה שום אונס.‬
‫הרגע אמרת את זה.‬
‫שבי.‬
‫קדימה, שבי.‬
‫תני לי להסביר לך משהו.‬
‫התפקיד שלנו, שלי ושל הבלש פרקר,‬
‫הוא להגן על הציבור.‬
‫זה הכול. זו מהות התפקיד.‬
‫כשאנחנו נמצאים כאן עם עד,‬
‫אנחנו לא נמצאים ברחובות‬
‫ומגינים על הציבור.‬
‫זה חלק מהתפקיד שלנו, וזה בסדר,‬ ‫ואנחנו עושים את זה בשמחה,‬
‫כל עוד יש לזה ערך.‬
‫כל עוד מדובר במשהו אמיתי.‬
‫זה לא ניצול טוב של הזמן שלנו.‬
‫זה בזבוז של הזמן שלנו.‬
‫אני די בטוחה שזה קרה.‬
‫די בטוחה או בטוחה?‬
‫אולי הדחקתי את זה.‬
‫מארי.‬
‫את נערה חכמה, זה ברור.‬
‫אני בטוח שאת מבינה שההתנהגות שלך כרגע...‬
‫את אומרת דבר אחד, וכותבת דבר אחר.‬
‫יש אנס, אין אנס.‬
‫זה חלום. זו הדחקה.‬
‫מסרת לנו ארבע גרסאות שונות.‬
‫בשלב הזה, לא משנה מהי האמת,‬
‫הדבר היחיד שאנחנו יודעים בוודאות‬ ‫הוא ששיקרת לנו לפחות שלוש פעמים.‬
‫מה לדעתך צריך לקרות‬
‫למישהי ש...‬
‫משקרת על דבר כזה?‬
‫צריך לשלוח אותי לפסיכולוג?‬
‫בסדר.‬
‫מה בסדר?‬
‫בסדר, אני אכתוב את ההצהרה עכשיו.‬
‫מארי?‬
‫מה את עושה?‬
‫זהירות! את תשרטי את ה...‬
‫חכי שנייה, בסדר?‬
‫אני אזיז את האוטו.‬
‫תני לי לעזור לך.‬
‫מארי.‬ ‫-כמו שעזרת לי עם המשטרה?‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫אני לא יודעת מה אמרו לך או מה שמעת,‬
‫אבל לא עשיתי...‬ ‫לא עשיתי כלום ולא אמרתי כלום.‬
‫תעזבי.‬ ‫-תקשיבי, נראה לי שהיה פה קצר בתקשורת.‬
‫בסך הכול מסרתי לשוטרים‬ ‫קצת פרטים על הרקע שלך.‬
‫סיפרתי להם איפה היית ומה עבר עלייך.‬
‫זה הכול.‬
‫אולי אמרתי להם שהיית קצת רגישה לאחרונה,‬
‫אבל זו האמת. היית רגישה.‬
‫לא, אל תעשי את זה.‬
‫אל תברחי ותיעלמי. אנחנו באמצע שיחה.‬
‫אל תעזבי באמצע.‬
‫מארי.‬
‫אפשר לדבר לרגע?‬
‫לא שיקרתי.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫אמרתי את האמת בפעם הראשונה.‬ ‫-כשאמרת שנאנסת?‬
‫זו האמת?‬
‫אז למה אמרת למשטרה ששיקרת?‬ ‫-לא יודעת.‬
‫הייתי עייפה,‬
‫והם לא הפסיקו להציק לי.‬
‫להציק?‬ ‫-כן.‬
‫הם שאלו את אותן השאלות שוב ושוב.‬
‫"למה יש סתירות בסיפור שלך?‬ ‫למה לא מאמינים לך? באמת היה אנס?"‬
‫פשוט רציתי ללכת הביתה.‬
‫אם באמת יש אנס ואמרת למשטרה שאין,‬
‫את צריכה לדבר איתם שוב. עכשיו.‬
‫אבל אני צריכה ללכת לעבודה.‬ ‫-מארי.‬
‫זה חשוב.‬
‫את רוצה לחזור בך מההצהרה‬ ‫שבה חזרת בך מההצהרה הקודמת?‬
‫כן.‬
‫בסדר. נעשה את זה שוב.‬
‫הבלש פרקר לא עובד היום.‬
‫זה הסמל ריינהרט.‬
‫מה שלומך, מארי?‬
‫אז... בואי נחזור אחורה.‬
‫תסבירי לי למה שינית את דעתך.‬
‫משהו קרה כשחזרת הביתה אתמול?‬
‫כעסו עלייך כי שיקרת?‬
‫לא.‬ ‫-באמת?‬
‫האנשים שגרים בקומה התחתונה‬ ‫הם היועצים שלך?‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫הם נראו די עצבניים.‬
‫ואני מבין אותם.‬
‫הם השקיעו בך זמן ואנרגיה‬ ‫כי חשבו שקרה לך משהו נורא,‬
‫ואז גילו שזה שקר.‬
‫כלומר...‬
‫אני זוכרת אותו מעליי.‬
‫מארי.‬
‫אני יודע שזה קשה.‬
‫ואני מצטער,‬
‫אבל אני צריך להזכיר לך מה כבר קרה.‬
‫כבר אמרת לנו ששיקרת.‬
‫כבר אמרת ששתלת ראיות.‬
‫נשבעת.‬
‫חתמת על הצהרה.‬
‫בהתחשב בכך...‬
‫איך נאמין לך עכשיו?‬
‫אפשר לעשות לי בדיקת פוליגרף.‬
‫כן, את צודקת.‬
‫אפשר.‬
‫זאת אפשרות.‬
‫אבל את צריכה לדעת שאם הבדיקה‬ ‫תקבע שאת משקרת,‬
‫קוראים לזה תלונת שווא.‬
‫זה פשע.‬
‫אז...‬
‫את רוצה לרדת לחדר הפוליגרף?‬
‫או שאת מעדיפה פשוט...‬
‫להישאר כאן ולהסביר לנו הכול?‬
‫אולי...‬
‫אולי עשו לי...‬
‫היפנוזה.‬
‫יודעת מה? בסדר, נעשה לך פוליגרף.‬
‫קדימה. אבל שתדעי, מארי,‬
‫הבחור שמבצע את הבדיקה לא ישאל אותך,‬
‫"מישהו הפנט אותך וגרם לך לחשוב שנאנסת?"‬
‫"חלמת על אונס?"‬
‫הוא ישאל אותך שאלה אחת:‬
‫"האם נאנסת?"‬
‫זה הכול.‬
‫ואם בבדיקה יתגלה ששיקרת,‬
‫לא תהיה לי ברירה אלא לעצור אותך‬
‫ולהכניס אותך לכלא.‬
‫רגע, למה?‬
‫יש סיבה שתלונת שווא היא פשע.‬
‫תלונות כאלה מונעות מאיתנו‬ ‫לשמור כראוי על ביטחון הציבור.‬
‫לכן זה פשע, ולכן אנשים נכנסים לכלא.‬
‫אני חושש גם למקום המגורים שלך,‬
‫היועצים והקצבה החודשית וכל זה.‬
‫תאבדי הכול אם יפתחו לך תיק פלילי, נכון?‬
‫אבל, כמו שאמרתי, אם את מעוניינת בפוליגרף,‬
‫זו זכותך.‬
‫את צריכה להבין את הסיכונים.‬
‫אבל, כן,‬
‫זו ההחלטה שלך.‬
‫אז מה קורה?‬
‫לא.‬
‫מומצא לגמרי.‬
‫היא אמרה שלא חשבה שיעשו מזה כזה סיפור.‬
‫אנחנו סוגרים את החקירה.‬ ‫-כן.‬
‫תתקשרו אם יהיו לכם שאלות.‬
‫בסדר. תודה.‬
‫למה עשית את זה? למה הבהלת אותנו ככה? זה...‬
‫זה חולני.‬
‫את דפוקה בשכל.‬ ‫-ידעת שזה יפחיד אותנו.‬
‫חבר'ה, בואו נדבר במונחים של רגשות.‬
‫אני כועס.‬
‫נבגדת.‬ ‫-מזועזעת.‬
‫כועסת. ממש כועסת.‬
‫מארי, את רוצה להגיד משהו?‬
‫זה מטורף.‬
‫אמיליה...‬ ‫-לא, טוב? פשוט לא.‬