‎Inspirat de evenimente reale, ‎De necrezut‎ urmărește anchete de viol
‎și descrie agresiuni sexuale.
‎Conținut pentru adulți.
‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎CENTRUL DE SERVICII PENTRU ADOLESCENȚI ‎LYNWOOD
‎ȘCOALA GIMNAZIALĂ MARKWAY
‎LOCUINȚE PENTRU ELEVI CU RISC SOCIAL ‎OAKDALE
‎Poftim… E apă.
‎Voiam să-ți fac ceai, dar nu ai.
‎Haide, scumpo, bea.
‎Au venit să ne ajute.
‎Bună! Intrați. Eu sunt Judith, ‎mama adoptivă a Mariei.
‎Adică, fosta ei mamă adoptivă.
‎M-a sunat și am venit imediat.
‎- Agent de poliție Curran. ‎- Da, mulțumesc... intrați.
‎- Mulțumesc. ‎- E acolo.
‎Marie, sunt agentul Curran... ‎Am venit să te ajut.
‎Îmi poți spune ce s-a întâmplat?
‎Am fost violată.
‎Așa...
‎Îmi poți da detalii? Tot ce-ți amintești.
‎Bine...
‎- Dormeam. ‎- Știi ce oră era?
‎Era târziu.
‎- M-am pus în pat la ora 04:00. ‎- Ai stat până târziu.
‎- Erai ieșită? ‎- Nu, am fost aici.
‎Voiam să mă culc, ‎dar a sunat Connor, am vorbit...
‎Connor ți-e amic sau iubit?
‎- Amic. ‎- I-a fost iubit.
‎Cât timp ați vorbit?
‎- Vreo două ore. ‎- Și ai adormit...
‎Da.
‎Și apoi?
‎Apoi m-a violat.
‎Scumpo, trebuie să dai detalii.
‎Să revenim la momentul ‎când el era lângă pat.
‎A spus ceva?
‎A zis că mă omoară dacă țip.
‎Dormeam când m-a sunat.
‎- Numele? ‎- Ann.
‎Era foarte tulburată, ‎așa că am sunat la 911.
‎A luat ceva din rucsac ‎și m-a legat la ochi.
‎Altceva?
‎Da…
‎Un prezervativ.
‎Ce-a urmat după ce te-a legat la ochi?
‎Mi-a legat mâinile.
‎Ba nu...
‎Întâi m-a legat la mâini.
‎Cu ce?
‎- Cu șireturi. ‎- Luate tot din rucsac?
‎Nu. Erau ale mele.
‎Ce s-a întâmplat apoi?
‎Și apoi...
‎Te-a penetrat și anal?
‎Te-a penetrat cu penisul ‎sau cu degetele?
‎Nu cu degetele.
‎După ce-a terminat, ce-a urmat?
‎Mi-a pus ceva pe burtă ‎și i-a făcut o poză.
‎Erai încă legată la ochi?
‎Da.
‎Cum ai știut că te-a pozat?
‎Erau... blițuri.
‎Mi-a zis că pune poza pe internet ‎dacă spun cuiva.
‎A mai zis ceva?
‎A zis că n-a ieșit așa bine ‎precum și-o imaginase.
‎Îl poți descrie fizic?
‎- Avea mască... ‎- Orice îți amintești ne e de folos.
‎Era înalt, scund?
‎Înalt.
‎Rasa?
‎Alb.
‎- Ochii? ‎- Nu știu...
‎Deschiși, nu...
‎căprui.
‎Purta un pulover gri.
‎Scuzați!
‎Ce se întâmplă?
‎- Locuiți aici? ‎- Lucrez acolo.
‎Puteți merge.
‎E al Mariei.
‎- L-am cumpărat împreună. Are un set... ‎- Nu atingeți. Îmi pare rău.
‎- Domnișoară… ‎- Sunt consilierul ei.
‎Ești bine?
‎Vino aici.
‎Îmi pare rău pentru asta.
‎Îmi pare foarte rău.
‎- Judith. ‎- Bună, Becca.
‎Ce avem aici?
‎Domnule, am luat prima declarație ‎a victimei.
‎Este tulburată.
‎Marie, suntem detectivii Parker și Pruitt.
‎Noi conducem ancheta.
‎Știu că ți-e greu, ‎dar trebuie să-ți pun întrebări.
‎Deja i-am spus lui.
‎- Polițistul Curran. ‎- Da, e un polițist bun.
‎Dar eu conduc ancheta, ‎așa că trebuie să aud direct de la tine.
‎Da?
‎- Bine. ‎- Colegii mei iau probe pentru laborator.
‎E în regulă?
‎Bine.
‎S-o luăm ce la început.
‎Aseară, înainte să se întâmple, ‎ce făceai?
‎Dormeam.
‎Și înainte de asta?
‎Am vorbit la telefon.
‎Pa.
‎Dacă țipi, te omor.
‎Scuze că te întrerup.
‎Ca să fie clar, banderola și prezervativul ‎erau din rucsac,
‎dar șireturile și cuțitul erau ale tale?
‎Am înțeles. Cât a durat agresiunea?
‎Nu știu.
‎Ce s-a întâmplat după?
‎A plecat.
‎Mulțumesc, Marie.
‎O să-ți mai pun întrebări și la secție, ‎mai târziu.
‎Acum trebuie să mergi la spital.
‎Ca să te examineze. ‎Îți trebuie haine de schimb.
‎Scuze, doamnă, nu aveți voie.
‎Spune-le anchetatorilor ce să-ți aducă.
‎PROBE
‎Acum te poți întoarce.
‎Scuze, e aproape gata.
‎Iarăși? Dar i-am spus deja polițistului.
‎- Celor doi polițiști. ‎- Știu, îmi pare rău.
‎Ne trebuie pentru fișă.
‎Dormeam.
‎Nu sunt semne de forțare. ‎Se pare că a lăsat ușa deschisă.
‎Probabil pe cea culisantă.
‎- Fluide corporale? ‎- Două pete mici pe cearceaf.
‎- Și două fire de păr pe jos. ‎- Amprente?
‎Două parțiale, de pe buton. ‎Prea puțin pentru identificare.
‎Ce-au zis vecinii?
‎Le-am bătut la ușă. Până acum, nimic.
‎Poți pleca.
‎- Nu te las singură, scumpo. ‎- Du-te.
‎E nasol să nu te ia nimeni de la școală.
‎Păi...
‎Bine.
‎Mă întorc repede.
‎Voi lua 12 probe.
‎Patru din vagin, patru din anus ‎și patru din zona dintre ele.
‎Voi folosi un specul ‎pentru a colecta secreții vaginale.
‎Te voi întreba dacă ai făcut sex consimțit ‎în ultimele 72 de ore.
‎Începem.
‎O să-ți aplic un colorant ‎în zona genitală.
‎El arată diferența dintre țesutul sănătos ‎și cel bolnav.
‎Încă nu. Imediat. Mai avem ceva.
‎Semnează aici și aici.
‎Mulțumesc. Ai aici antibioticele ‎pentru boli sexuale.
‎Patru pastile. ‎Le iei cu apă pe toate odată.
‎Asta e pilula de a doua zi. ‎Doar una, tot cu apă.
‎Dacă ai manifestările următoare:
‎sângerare excesivă, secreție vaginală, ‎dispnee, disfagie,
‎urticarie, gânduri de sinucide,
‎ai acolo un număr de telefon.
‎Bună, Marie, ce faci?
‎Mă doare capul.
‎Îmi pare rău.
‎O să te scot de-aici cât mai repede.
‎Vreau să recapitulăm incidentul.
‎Dar v-am spus tot.
‎Știu, e greu.
‎Adesea, când victima povestește fapta, ‎apar noi detalii.
‎Importante, uneori. ‎Vreau să-l găsesc pe tip.
‎Să plătească pentru ce ți-a făcut. ‎Și să nu le-o mai facă și altora.
‎Deci...
‎Vreau orice detaliu posibil.
‎S-o luăm de la început.
‎Da? Înainte de viol.
‎Era târziu. Stăteam în pat.
‎Eram trează, vorbeam cu Connor. ‎Pe la 04:00, am adormit.
‎Dacă țipi, te omor.
‎Ce fel de voce avea?
‎Nu știu... Normală.
‎Fără accent, fără trăsături specifice?
‎Nu. O simplă voce.
‎Bine. Și apoi?
‎Stai puțin. Ai zis glugă sau pulover?
‎Glugă.
‎Ești sigură?
‎- Adică... da. ‎- Bine.
‎Și violul propriu-zis...
‎Te-a penetrat vaginal, anal, ambele?
‎Vaginal.
‎Stai puțin.
‎Cinci minute?
‎Cam pe-acolo, da.
‎Bine. Și apoi?
‎A plecat.
‎- Imediat? ‎- Nu chiar.
‎Mi-a scos banderola, ‎apoi și-a pus lucrurile în rucsac.
‎Banderola și prezervativul...
‎dar a lăsat cuțitul și șireturile.
‎Apoi a plecat.
‎Tu ce-ai făcut apoi?
‎I-ai telefonat vecinei? ‎după ce ai vorbit cu Judith?
‎Da.
‎De ce-ai sunat-o?
‎- Poftim? ‎- Pentru că ai sunat-o și pe Amelia.
‎Am sunat-o pentru că e prietena mea.
‎Am înțeles.
‎Bine, încă două lucruri.
‎Ăsta e un acord pentru dosarul medical.
‎Semnătura ta ne dă acces ‎la datele examinării
‎pe care ți-au făcut-o la Snohomish.
‎Asta e o declarație de martor.
‎Vreau să scrii tot ce mi-ai spus.
‎Ce...?
‎Toată povestea?
‎Da, cu cuvintele tale.
‎Domnule...
‎Îmi pare rău, sunt foarte obosită.
‎Durerea asta de cap... mă omoară.
‎Bine.
‎Semnează acordul, pe moment.
‎Ia declarația acasă.
‎Completeaz-o mâine sau poimâine ‎și adu-o la mine.
‎Bine.
‎Îmi pare rău.
‎Suntem alături de tine.
‎Este esențial să țineți ușile închise.
‎Trebuie să le închideți.
‎Și ferestrele.
‎Trebuie.
‎Să fiți în siguranță.
‎Poți sta cât vrei.
‎Ty a zis că mâine voi primi ‎un apartament nou.
‎Așa repede?
‎Îmi place să-mi fii colegă de cameră.
‎- Îl suni pe Connor? ‎- Nu, pe mama mea adoptivă.
‎Nu cea care a fost aici, ci alta, Colleen.
‎Câte ai avut?
‎Cam un milion.
‎Colleen era de treabă.
‎Bună.
‎Sunt eu.
‎Deci, ce face?
‎A fost violată.
‎- Azi-noapte. A intrat unul în apartament. ‎- Iisuse! Pe bune?
‎Cum se simte? E rănită?
‎CONNOR
‎Salut.
‎Nu mi-e bine.
‎POLIȚIA ORAȘULUI LYNNWOOD
‎Dumnezeule, îmi pare rău, scumpo.
‎- E ok. ‎- N-am vrut să te sperii. Era deschis.
‎E-n regulă.
‎Tocmai...
‎duceam niște lucruri la etaj.
‎Ți-au dat alt apartament?
‎Da.
‎- La etaj. ‎- Asta-i bine.
‎Da.
‎Stai puțin. Așteaptă.
‎Vino aici.
‎Cum te simți?
‎Bine.
‎E-n regulă să nu fii OK.
‎Știu.
‎Trebuie să împachetez.
‎Ty mi-a împrumutat niște cutii
‎și îi trebuie înapoi după-masă...
‎Încerc să mă grăbesc.
‎Marie.
‎Marie! Ușurel.
‎Care îți place?
‎Vreau cum am mai avut.
‎Era chiar aici.
‎Poate că nu mai au.
‎Bună! Scuze...
‎Nu mai aveți ‎lenjerie de pat verde cu margarete?
‎Era aici.
‎Tot ce avem e la vedere.
‎Chiar? Erau o grămadă acum trei luni.
‎Nu puteți verifica în spate?
‎Scumpo, a zis că totul e aici.
‎- Așa e. ‎- Așa zic ei la magazin,
‎dar, uneori, mai rămân câte una, două.
‎Prea puține pentru raft, ‎așa că șeful le pune în spate.
‎Nu facem asta.
‎- Luăm altă lenjerie de pat. ‎- Nu vreau alta.
‎- Vreau setul pe care-l aveam. ‎- Nu-l mai au.
‎Poate că-l au.
‎- În spate. Verificați, vă rog. ‎- Știu ce-avem.
‎Sunt acolo tot timpul.
‎Avem doar ce avem și aici.
‎- Nici măcar o privire? ‎- Marie.
‎Exagerezi.
‎Serios?
‎Dar ea?
‎- Îmi pare rău. ‎- E-n regulă.
‎Pe bune, îi ții partea?
‎Nu țin partea nimănui.
‎- Să luăm o lenjerie și să plecăm. ‎- Nu le vreau. O vreau pe a mea.
‎După tot ce-ai pățit? ‎Eu nu le-aș mai suporta.
‎Tu nu ești ca mine.
‎Marie... tenișii tăi.
‎E-n regulă.
‎- Scumpo, e nou-nouță. ‎- E-n regulă.
‎- Marie. Sunt Ty. ‎- Intră.
‎- Bună, Colleen. ‎- Bună, Ty.
‎Ce faci, Marie?
‎Bine.
‎Uite, m-am instalat.
‎Marie, dă-te jos din pat.
‎Mai ai nevoie de ceva, pe moment?
‎Nu. E-n regulă. Mersi.
‎Bine.
‎- Dacă ai nevoie, știi unde sunt. ‎- Bine, mersi.
‎- Mersi, Ty. ‎- Sigur.
‎Marie.
‎Scumpo...
‎Cu ce te pot ajuta?
‎- Ce îți trebuie? ‎- Nimic, sunt bine.
‎Iubito.
‎Ce ți s-a întâmplat e foarte grav.
‎Vreau să mă asigur ‎că ești îngrijită cum trebuie.
‎Vreau să las în urmă toate astea.
‎Nu vrei să vorbim?
‎Ba da, vorbim despre tot. ‎Vreau doar să...
‎Vreau să termin aici.
‎Bine.
‎- Sună-mă dacă vrei ceva, da? ‎- Bine, așa voi face.
‎Bună, Judith, eu sunt.
‎Da, acum plec de la ea.
‎Sinceră să fiu... habar n-am cum se simte.
‎Pare...
‎Nu știu... În regulă.
‎Ca și cum nimic nu s-ar fi întâmplat.
‎I se părea ciudat că am venit în vizită.
‎Barlow, vreau o copie ‎după dosarul de la protecția copilului.
‎Pentru victima violului din Oakdale.
‎Am înțeles.
‎POLIȚIA DIN LYNNWOOD ‎ROBERT PARKER
‎Parker.
‎Da, sigur.
‎Ce faceți?
‎Ar fi în regulă dacă rămâne între noi?
‎- Nu vreți să iau notițe? ‎- Aș prefera să rămână secret.
‎Nu vreau să afle și Marie.
‎Sigur, asta o să fac.
‎O iubesc mult.
‎A fost cu mine ultimii doi ani.
‎- A venit de la Colleen. ‎- Cine e Colleen?
‎Altă mamă adoptivă.
‎Marie a stat cu ea două săptămâni ‎înainte să vină la mine.
‎Nu e o perioadă cam scurtă?
‎A fost o urgență.
‎Locuința în care stătea Marie înainte...
‎A trebuit s-o ia de acolo. ‎Și a ajuns la Colleen,
‎dar la Colleen era plin, ‎așa că n-a ținut-o mult.
‎- A venit la dumneata. ‎- Da.
‎A fost primul meu copil adoptiv.
‎Mă așteptam la un bebeluș.
‎Aveam pătuț și toate cele.
‎Și apare fata asta de 16 ani.
‎V-a surprins?
‎A fost în regulă. Îmi plac adolescenții.
‎Lucrez la un liceu, ‎în biroul directorului.
‎Așa că văd mulți în fiecare zi.
‎Am înțeles.
‎Prin urmare…
‎comportamentul ei, tot ce-a pățit, ‎totul mi se părea familiar.
‎Se pare că i-a fost mai ușor.
‎Pentru mine. Pentru ea, nu știu.
‎Sper să fi fost așa.
‎Vreau să spun că a avut o viață grea.
‎Nu doar în casa de unde a venit.
‎Dar... și în alte case adoptive.
‎A fost pusă în situații așa-zis...
‎abuzive?
‎Unele, da.
‎Și asta o face ‎o tânără foarte complicată.
‎În plus, rămâne pe cont propriu ‎pentru prima dată.
‎Când s-a mutat de la dv.?
‎Acum circa șase luni.
‎A fost o tranziție grea?
‎A fost o schimbare, ‎iar schimbarea e stresantă. Da.
‎A fost puțin mai neajutorată.
‎Puțin mai exagerată.
‎În ce sens?
‎Are o afacere cu hotel și chirie.
‎Nu se cade așa ceva. Marie!
‎Marie.
‎Scumpo, liniștește-te.
‎Marie, încetează.
‎Marie.
‎Dă-te jos de pe masă! Marie!
‎Marie, sunt copii în preajmă, încetează!
‎- Jos de pe masă. Acum! ‎- Ce e?
‎Prea mult comportament de genul ‎„uită-te la mine”, cum spun eu.
‎La mulți ani!‎
‎E OK, scumpo.
‎Hipersensibilă la adversități.
‎Ceva normal, date fiind împrejurările.
‎Sigur, pare o schimbare majoră.
‎Nu mi se părea pregătită.
‎- Dar a insistat, așa că am susținut-o. ‎- Da.
‎În fine, ieri-dimineață mă sună ‎și-mi spune ce-a pățit.
‎- Violul. ‎- Da.
‎Am fost îngrozită. ‎Furioasă, supărată, îngrijorată.
‎Toate stările. M-am dus acolo imediat și…
‎Nu știu... Totul părea…
‎nefiresc.
‎Nefiresc... cum?
‎Ceva anormal.
‎Felul ei de a se comporta și reacționa. ‎Ați văzut-o.
‎Era detașată, cred.
‎Cred că există mai multe tipuri de reacții ‎în aceste situații.
‎Știu, credeți-mă.
‎Am propria experiență în acest sens.
‎Propria experiență?
‎Am fost agresată sexual ‎la douăzeci și ceva de ani.
‎De către un tip cu care mă vedeam.
‎- Îmi pare rău. ‎- Mulțumesc.
‎Vreau să zic că știu cum e.
‎Modul în care ea a reacționat ‎și toate celelalte, părea cumva...
‎- Nefiresc. ‎- Și detaliile ciudate...
‎A adus banderola, ‎dar nimic cu ce s-o lege.
‎Ajunge s-o lege cu un șiret?
‎Și chestia aia, cum că el i-a făcut poză.
‎- Ce e cu ea? ‎- Păi...
‎Ipotetic vorbind...
‎Să presupunem că are probleme cu un băiat.
‎Și că există o poză compromițătoare ‎sau, cel puțin, așa crede ea.
‎Vreți să spuneți...
‎că Marie... a inventat violul?
‎Nu trag nicio concluzie. Doar...
‎M-am trezit azi cu toată treaba asta...
‎amețindu-mă de cap,
‎și m-am gândit să vă ofer ‎o imagine de ansamblu.
‎Contextul.
‎Nici n-aș fi sunat,
‎dar Colleen mi-a zis ‎că și ea a simțit ceva ciudat.
‎- Aveți amândouă îndoieli legate de Marie? ‎- Nu îndoieli.
‎Mă gândeam că, de vreme ‎ce am avut sentimentul ăsta...
‎Poate că aș avea obligația ‎să vi-l împărtășesc.
‎DECLARAȚIE DE MARTOR
‎Pot pleca?
‎Sigur. Te conduc.
‎Vreau să te întreb ceva, ca să înțeleg.
‎În declarație ai scris că ai încercat ‎să-l suni pe Connor...
‎apoi ai sunat-o pe Judith...
‎apoi te-ai dezlegat.
‎Da.
‎În ordinea asta.
‎Da.
‎Bine. Mersi din nou, Marie.
‎Cu plăcere.
‎Ne-a zis că tu ești prima persoană ‎pe care a sunat-o după viol.
‎Da, așa a zis. M-am simțit prost.
‎N-am auzit telefonul. ‎Nu dorm cu el în cameră.
‎- Sunteți apropiați? ‎- Da.
‎Amici, mai mult de atât?
‎Amici. Am avut o relație, dar…
‎Sunteți... activi sexual?
‎Nu.
‎Când a sunat, în dimineața violului, ‎a lăsat vreun mesaj?
‎- A închis. ‎- Pot vedea istoricul de apeluri?
‎Sigur.
‎Aici e.
‎Mersi.
‎Și ce ați discutat, până la urmă?
‎A sunat în noaptea aceea.
‎La 22:48.
‎Ce ți-a spus?
‎Că a fost violată.
‎Ți-a dat detalii?
‎Da. A zis că s-a trezit
‎și a văzut un om cu un cuțit în mână.
‎L-a descris fizic?
‎Cred că după...
‎viol...
‎A zis c-a plecat.
‎Ți-a zis ce a urmat?
‎Da, cred că era încă...
‎legată.
‎A apelat ‎cu degetele de la picioare.
‎De la picioare?
‎Ești sigur?
‎Da, așa a spus.
‎Apel cu degetele de la picioare?
‎Nu pare un amănunt ușor de uitat, nu?
‎Dovezile pe care le-avem:
‎șireturile ei, cuțitul din bucătăria ei.
‎Nu avem intrare prin efracție.
‎Nu există amprente valide, ‎fluide corporale.
‎Dle detectiv, aveți aici copia dosarului.
‎Excelent, mersi.
‎E al ei?
‎Da.
‎Frățioare!
‎Iisuse!
‎Marie?
‎Marie.
‎Ce faci?
‎Alea sunt vase. Astea, aspiratoare.
‎Îmi pare rău. Fir-ar! Unde le pun, atunci?
‎Las-o baltă. Rami.
‎Alo?
‎Marie, sunt detectivul Parker.
‎Bună.
‎Uite ce e, aș vrea să ne vedem iar.
‎De ce?
‎Am greșit cu ceva?
‎- Ce e? ‎- A întrebat dacă a greșit cu ceva.
‎Din ce știu eu, când cineva întreabă ‎dacă a greșit cu ceva...
‎Da...
‎A greșit, în mod normal.
‎OK, voi trece direct la subiect.
‎Există neconcordanțe în declarațiile tale ‎în comparație cu cele ale martorilor.
‎Nu știu de așa ceva.
‎Ce-ar fi să-mi povestești iar? ‎Exact cum a fost.
‎- Iar? ‎- Încă o dată, da.
‎Bine…
‎Dormeam în pat.
‎Marie, aș vrea să dăm puțin timpul înapoi ‎și să vorbim despre ce-a fost înainte.
‎Avem un dosar de la Protecția Copilului.
‎- De ce? ‎- Voiam să vedem clar cine ești...
‎lăsând violul la o parte.
‎Doar tu ca persoană.
‎Ai trecut prin multe.
‎Ești o supraviețuitoare, nu?
‎Fără tată.
‎O mamă iresponsabilă ‎cu iubiți nu foarte amabili.
‎Orfelinatul, cu nimic mai bun, sunt sigur.
‎Uneori era bine.
‎Voiam să spun că ai trecut ‎prin niște situații foarte dificile.
‎Nu mă gândesc la ele. ‎Încercă doar să fiu...
‎cât pot de fericită.
‎- Cât mai fericită posibil. ‎- Da, te înțeleg.
‎Lămurește-ne.
‎Există neconcordanțe în povestea ta.
‎Vorbind doar de apel, ‎avem deja patru versiuni.
‎Legată, nelegată, ‎cu mâinile, cu piciorul...
‎Cu mâinile.
‎De ce știe Connor că ai folosit piciorul?
‎- Poate că așa a fost. ‎- Ne-ai zis că nu.
‎- Ce? ‎- Eu nu...
‎E derutant.
‎Și pentru noi.
‎Și nu suntem singurii.
‎Cum adică?
‎Mai sunt și alții care nu știu ‎dacă ce ne-ai spus despre viol…
‎este adevărat.
‎- Cine? ‎- Judith, de exemplu.
‎A zis ea asta?
‎Și declarația lui Connor.
‎Ce-i cu ea?
‎Nu coincide cu a ta.
‎El știe versiunea pe care i-ai spus-o.
‎A aflat că ne-ai zis altceva.
‎Astfel că și lui îi e foarte greu ‎să te creadă.
‎A zis că nu mă crede?
‎De ce să spună așa ceva?
‎Mai e și locul faptei.
‎N-am găsit nicio probă palpabilă
‎care să arate ‎că ar fi fost și altcineva acolo.
‎Dar a fost.
‎Marie... vreau să te lămuresc ‎în privința unui lucru.
‎- Nu te considerăm o persoană rea. ‎- Absolut deloc.
‎Și nu credem ‎că a fost ceva gândit dinainte,
‎dar date fiind neconcordanțele ‎din declarația ta și lipsa probelor,
‎totul devine un puzzle ‎pe care ni-e greu să-l rezolvăm.
‎Da, deci...
‎O să-ți spun o versiune ‎care se potrivește.
‎Da?
‎O tânără pățește tot soiul de rele, ‎apoi trebuie să se descurce singură.
‎S-a despărțit de iubitul ei.
‎Se simte izolată, singură.
‎N-ar fi posibil...
‎ca, într-un impuls de moment...
‎să inventeze ceva, ‎fără a se gândi prea bine...
‎care să-i ofere atenția ‎de care are nevoie?
‎Deoarece n-ai primit prea multă atenție ‎în viața ta. Văd asta.
‎N-ai fost îngrijită sau protejată...
‎Și nu e vina ta.
‎Deci, Marie...
‎Povestește-ne.
‎Vrem să știm. Cu asta ne ocupăm.
‎Ești sigură că violatorul ăsta există ‎și ar trebui să-l găsim?
‎Marie?
‎Nu plecăm de-aici ‎până nu ne dai un răspuns.
‎Răspunde.
‎Nu.
‎Nu există niciun violator?
‎N-a venit nimeni la tine?
‎Și...
‎șireturile, cuțitul... sunt opera ta?
‎Bine.
‎Mulțumesc, Marie.
‎Pot pleca?
‎Ne trebuie o declarație.
‎Așa.
‎Celelalte declarații sunt deja la dosar,
‎așa că trebuie să scrii alta.
‎Trebuie să conțină noile informații.
‎Bine?
‎Uite. Aceeași treabă.
‎Scrie tot ce ne-ai spus
‎și apoi, desigur, poți pleca acasă.
‎Și cu asta, basta.
‎Iisuse!
‎Da.
‎Mă bucur c-am prins-o la timp.
‎Mai știi cazul ăla din King ‎de anul trecut?
‎Studenta și profesorul de istorie?
‎După ce l-au închis o săptămână, ‎tipa a recunoscut că a mințit.
‎- Nu-i așa că a dat-o în judecată? ‎- Așa cred.
‎Nu-l condamn.
‎Dar o înțeleg și pe ea.
‎Să dai unei fetițe mâncare de câini. ‎Cine face asta?
‎Dacă nu poți să crești copii, ‎îți pui naibii prezervativ.
‎Simplu.
‎Monedă?
‎Doamne!
‎Poftim.
‎Te duce cineva?
‎Iau autobuzul.
‎Ești sigură? Te ducem noi.
‎E-n regulă.
‎- Pot lua astea? ‎- Da, totul.
‎Stai puțin.
‎Ce e asta?
‎Nu asta ne-ai spus acum.
‎„Am visat că am fost violată.
‎Când m-am trezit, părea atât de real, ‎încât am crezut că s-a întâmplat.”
‎Marie...
‎Ce se întâmplă?
‎Tocmai ne-ai spus că n-a fost niciun viol.
‎Tocmai ne-ai spus asta.
‎Stai jos. Haide, așază-te la loc.
‎Haide să-ți explic ceva.
‎Ocupația mea și a detectivului Parker...
‎este de a proteja populația.
‎Atât. Asta-i toată treaba.
‎Timpul pierdut aici cu martorii
‎îl puteam folosi pentru a fi în stradă,
‎protejând oamenii.
‎Asta ne e meseria, o facem cu plăcere.
‎Atâta vreme cât timpul ăsta ne e de folos.
‎În care aflăm ceva palpabil.
‎Asta nu dă valoare timpului ‎pe care-l avem.
‎Ne face să ne pierdem timpul.
‎- Sunt aproape sigură că s-a întâmplat. ‎- Aproape sigură sau sigură?
‎Poate am refuzat s-o cred.
‎Marie.
‎Ești o tânără inteligentă. Se vede asta.
‎Înțelege că felul în care te comporți...
‎Spui una, scrii alta.
‎Există violator, nu există violator.
‎Ba e un vis,‎ ‎ba o confuzie.
‎Ne-ai zis patru versiuni diferite.
‎În acest moment, indiferent de adevăr,
‎suntem siguri doar de faptul ‎că ne-ai spus cel puțin trei minciuni.
‎Ce crezi că ar putea păți...
‎cineva care...
‎minte despre așa ceva?
‎Aș avea nevoie de terapie?
‎Bine.
‎Bine, ce?
‎Bine, o să scriu declarația.
‎Marie?
‎Ce faci?
‎Ai grijă, o să zgârii...
‎Așteaptă o clipă, da?
‎Să scot mașina.
‎Lasă-mă să te ajut. Marie!
‎- Așa cum m-ai ajutat cu poliția? ‎- Cum adică?
‎Cum adică?
‎Nu știu ce ți s-a spus sau ce-ai auzit,
‎dar eu n-am făcut și nu am spus nimic.
‎Ascultă. Pare o mare greșeală ‎de comunicare.
‎N-am spus nimic poliției, ‎doar câte ceva despre tine.
‎Le-am zis unde-ai stat ‎și prin ce-ai trecut.
‎Atâta tot.
‎Poate le-am zis ‎și că ești mai sensibilă acum.
‎Dar e adevărat, așa ești.
‎Nu! Nu face asta.
‎Nu încerca să „dispari în ceață”. ‎Avem o discuție.
‎Nu abandona.
‎Marie!
‎Marie.
‎Putem vorbi puțin?
‎N-am mințit.
‎Ce vrei să spui?
‎- Am zis adevărul de la început. ‎- Când le-ai zis de viol?
‎Zici că e adevărat?
‎- De ce-ai zis polițiștilor că nu e? ‎- Nu știu.
‎Eram foarte obosită, mă tot sâcâiau.
‎- Te sâcâiau? ‎- Da.
‎Îmi puneau aceeași întrebare iar și iar. ‎„De ce nu se leagă povestea ta?
‎De ce oamenii nu te cred? ‎Există un violator?”
‎Voiam doar să plec acasă.
‎Dacă violatorul există ‎și ai spus poliției că nu-i așa,
‎trebuie să te întorci și s-o lămurești.
‎Acum.
‎- Trebuie să merg la muncă. ‎- Marie.
‎E important.
‎Vrei să-ți retragi declarația. ‎S-o retragi.
‎Da.
‎Bine. O luăm de la capăt.
‎Detectivul Parker lipsește azi.
‎- El e sergentul Rheinhart. ‎- Ce faci, Marie?
‎Deci... să recapitulăm. ‎Să vedem cum a apărut întorsătura asta.
‎S-a întâmplat ceva aseară la tine acasă?
‎Te-au certat în privința minciunii?
‎- Nu. ‎- Serios?
‎Cei de la parter... Sunt consilierii tăi?
‎- Da. ‎- Așa.
‎Păreau cam supărați.
‎Și îi înțeleg.
‎Și-au irosit timpul și energia, ‎crezând că acest lucru oribil a fost real.
‎Apoi au aflat că nu-i așa.
‎Adică...
‎Mi-l amintesc deasupra mea.
‎Marie...
‎Știu că ți-e greu.
‎Și îmi pare rău.
‎Dar îți reamintesc ‎ce s-a întâmplat până acum.
‎Ne-ai spus deja că ai mințit.
‎Ne-ai spus deja că ai plantat dovezi.
‎Ai jurat.
‎Ai semnat.
‎Considerând toate astea...
‎Cum să te credem acum?
‎Aș putea da un test ‎cu detectorul de minciuni.
‎Da, ai dreptate.
‎Ai putea.
‎E o variantă.
‎Dar trebuie să știi ‎că dacă-l dai și nu-l treci,
‎înseamnă fals în declarații.
‎Asta e infracțiune.
‎Deci...
‎Vrei să mergi la parter, ‎să dai testul poligraf?
‎Sau vrei doar...
‎să lămurim lucrurile aici, între noi?
‎Poate...
‎Poate am fost...
‎hipnotizată.
‎Știi ce? ‎Cum vrei tu. Să dăm testul poligraf.
‎Haide. Dar, uite care-i treaba, Marie...
‎Cel care îl va face n-o să te întrebe:
‎„Ai fost hipnotizată ‎pentru a crede că ai fost violată?”
‎sau: „Ai visat un viol?”.
‎O să-ți pună o singură întrebare.
‎„Ai fost violată?”
‎Atât.
‎Și dacă răspunsul tău ‎se va dovedi o minciună,
‎sunt obligat să te arestez ‎și să te bag la închisoare.
‎Dar pentru ce?
‎Falsul în declarații e infracțiune.
‎Ne împiedică să ne facem treaba. ‎Aceea de a proteja populația.
‎De aceea o avem în lege. ‎De aceea se judecă în instanță.
‎Am bănuiala că situația ta la domiciliu,
‎consilierii, ajutoarele bănești ‎și celelalte...
‎Le pierzi dacă ai cazier, nu?
‎Dar, cum spuneam, ‎dacă vrei să dai testul poligraf,
‎nu te oprește nimeni.
‎Dar trebuie să cunoști riscurile.
‎Dar, desigur...
‎Decizia îți aparține.
‎Deci, ce s-a hotărât?
‎Nu.
‎A inventat totul.
‎A zis că nu credea că va fi „mare lucru”.
‎- O să clasăm cazul. ‎- Da.
‎- Sunați-mă dacă aveți întrebări. ‎- Da, mulțumesc.
‎De ce-ai făcut-o? ‎De ce să ne sperii în halul ăsta?
‎E o chestie bolnavă.
‎- Ești bolnavă. ‎- Știai c-o să ne sperii.
‎Copii, încercați să numiți sentimentul.
‎- Sunt supărat. ‎- Trădată.
‎- Dezgustată. ‎- Furioasă, foarte furioasă.
‎Marie, vrei să spui ceva?
‎E anormal.
‎- Amelia. ‎- Nu.
‎Bine? Nu.
‎Subtitrarea: Dan Butuza