‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Ce mama mă-sii?
‎Îți spun, o nebunie.
‎Am bătut la ușă, ca să ne asigurăm. ‎Mă gândeam că poate stă cu maică-sa.
‎Și cine deschide ușa? ‎Chris McCarthy însuși.
‎- Ce-ai făcut? ‎- S-o fi văzut.
‎Boașe de oțel. A avut cuvintele la ea.
‎Zece ani sub acoperire te pregătesc.
‎Eu pe cine am urmărit? Ce ADN am la mine?
‎Curtis McCarthy, ‎fratele lui Chris McCarthy.
‎Locuiesc împreună.
‎Du cana la CBI.
‎Regim de urgență. Să mă sune pe mobil ‎imediat ce au rezultatul, la orice oră.
‎Avem un tip cu aceeași descriere fizică, ‎aceeași adresă, acces la aceeași mașină…
‎Da, în loc de un singur suspect, avem doi.
‎Curtis McCarthy, ‎născut pe 3 februarie 1981.
‎30 de ani, 1,80 m, blond, ochi albaștri.
‎Știu cum arată, o oră l-am tot privit.
‎Permis auto în Colorado. N-are amenzi. ‎Fără arestări sau citații.
‎Vrem toate detaliile despre el. ‎Ce face, unde-a fost, ce limbi știe.
‎A fost în armată?
‎Are semn din naștere pe pulpa stângă?
‎Leonard! Nunez!
‎Da, detectiv Rasmussen. ‎Aș dori cu procurorul Gonzalez.
‎Rahat!
‎Scuzați-mă. Cât stă la tribunal?
‎Dnă detectiv?
‎Casa la care-ați fost ieri? ‎Știm că tipul are un frate, suspect și el.
‎- Christopher McCarthy și Curtis McCarthy. ‎- Vă aduc datele.
‎Veți merge în mașini separate.
‎- 'Nțeles. ‎- Și dacă își suflă nasul,
‎vrem să fim anunțate imediat.
‎- Sunt pe mobil. ‎- Am înțeles.
‎Poftim.
‎Am căutat numărul de la mașina iubitei. ‎O cheamă Tara Hatfield.
‎South Alameda nr. 4550, Lakewood.
‎Vreau să știu ce-au făcut ‎frații și iubita la datele respective.
‎Să mă sune Selig imediat ce predă cana.
‎Vreau să știu exact ‎când pot vedea rezultatul.
‎Nu ne trebuie și ADN-ul lui Chris?
‎Citirile sunt identice ‎la bărbații înrudiți.
‎La testul ăsta, ADN-ul lor e identic.
‎LYNNWOOD ‎STATUL WASHINGTON
‎Trebuie să apeși butonul.
‎Ca să știe că ai venit.
‎Marie?
‎Bună, sunt Dara. Vino în spate.
‎Ești leoarcă. Îți aduc ceva să te ștergi.
‎E-n regulă.
‎Poftim.
‎Bine.
‎- Sunt pentru tribunal, nu? ‎- Da.
‎Bun. Asta îmi mai trebuia la dosar, ‎alte hârtii.
‎Ei bine, dacă ajută cu ceva, ‎am avut destui clienți de la tribunal.
‎Știu că poate fi incomod la început.
‎- Nu și pentru mine. ‎- Nu?
‎Asta e bine.
‎Pentru mine o să fie.
‎Să te oblige să vii la mine, o străină.
‎Credeți că n-am mai fost la cineva ca dv?
‎Sunt în sistem de la trei ani.
‎Asistenți sociali, Protecția Copilului, ‎asistenți de plasament.
‎Toți ziceau că vor să mă ajute...
‎dar n-am nevoie de ajutor.
‎Vreau să nu mai pățesc rele.
‎Păi...
‎Nu pot opri relele. ‎Nu intră în fișa postului meu.
‎Aș putea doar să te ajut ‎să privești altfel acele lucruri rele.
‎Să te ajut să le vezi ‎dintr-o altă perspectivă ca să nu...
‎Nu trebuie să discutăm, nu?
‎- Trebuie doar să stăm așa 50 de minute. ‎- Așa e.
‎Bine, atunci.
‎Curtis McCarthy a fost la pușcași marini. ‎Divizia a treia, din 2000 până în 2003.
‎Trecut în rezervă în 2004.
‎A fost la unitatea din Okinawa.
‎Asta înseamnă că știe mai multe limbi.
‎Și Christopher a fost la pușcași marini. ‎La o unitate în Coreea de Sud.
‎Trecere în rezervă în 2002.
‎Deci acum, din câte știm...
‎singura diferență ‎dintre Chris și Curtis McCarthy...
‎o constituie doi ani ‎și, probabil, zece kilograme.
‎PERMIS AUTO
‎Ar putea fi unul sau celălalt ‎sau amândoi împreună.
‎Da, dar victimele au descris doar unul
‎și eu zic că e același mereu.
‎Nu ignora partea cu familia. ‎Am mai avut așa ceva.
‎- Tată și fiu, gemeni. ‎- Da, dar modul de operare e unic.
‎E consecvent, parcă face un ritual.
‎Deci aceeași persoană.
‎Dacă scoatem o probă bună de pe cană, ‎nu va mai conta care din ei este.
‎Locuiesc împreună, ‎mandat primim oricum.
‎Dar treaba mea e de zece ori mai grea.
‎- Adică? ‎- Doi tipi aproape identici,
‎ambii cu ADN-ul verificat ‎de la locul faptei.
‎Pentru avocatul apărării o să fie lejer.
‎Unul are un semn din naștere uriaș ‎pe pulpa stângă pe care l-a văzut victima.
‎Nu e așa util.
‎Relatările victimelor traumatizate ‎nu vor risipi îndoiala dată de proba ADN.
‎Poate ADN-ul ne dă adresa ‎și vom afla cine e și ce a făcut.
‎Să sperăm.
‎Curtis se ocupă ‎cu reparații de electrocasnice din 2010.
‎Fără zile libere, fără vacanțe.
‎Nimic pe internet, în afară de Facebook.
‎Fără conturi pe site-uri porno.
‎Nimic care să atragă atenția.
‎Da, asta e.
‎Da, bine.
‎Deci... Am studiat rețelele de socializare ‎să aflu despre Curtis și Tara.
‎Am verificat și numerele ‎de pe Toyota și de pe Mazda.
‎Două linii temporale:
‎una pentru Christopher, ‎alta pentru Curtis și Tara.
‎Pe 22 aprilie, ‎când Sarah a fost violată...
‎Curtis și Tara erau în Carson City.
‎LPR-ul are patru rezultate pe mașina ei, ‎plus o poză datată cu el pe Facebook.
‎Pe 14 noiembrie 2009 și pe 3 mai 2010...
‎Curtis și Tara au fost în vizită ‎la părinții ei, în Lake Tahoe.
‎Facebook din nou. ‎Tara postează tot timpul.
‎Fără rezultate pe Mazda la aceste date...
‎dar apare în zonă înainte și după ele.
‎Deci Curtis are alibi ‎pentru Doris, Lilly și Sarah.
‎Pare tot mai mult ‎opera unui singur bărbat.
‎Da, așa e.
‎Mai am rezultate LPR ‎pe Mazda lui Christopher,
‎din care una pare interesantă.
‎22 aprilie.
‎Agresorul a plecat de la Sarah la 06:50.
‎Atunci a sunat la 911.
‎Peste două ore, la 08:49,
‎avem un LPR pe Mazda lui Christopher ‎la Serviciul Auto din Lakewood.
‎Am verificat datele lor.
‎Și-a înlocuit permisul auto.
‎Ce face? Are o listă cu lucruri de făcut?
‎Violează o femeie, își schimbă permisul.
‎Ce urmează? Să cumpere lapte?
‎Ce e?
‎Violul...
‎E un eveniment pentru el.
‎L-a planificat și are fantezii cu el...
‎și acum îl face.
‎Și scapă.
‎Îi crește adrenalina.
‎Se simte ca un supraom.
‎De ce își curmă plăcerea asta ‎ducându-se la Serviciul Auto?
‎O fi avut nevoie de vreun permis.
‎Poate avea de gând să plece din oraș? ‎Îți trebuie permis valabil ca să zbori.
‎Da, dar n-a plecat. A rămas.
‎Îți trebuie permis ca să cumperi arme.
‎Listează astea pentru mandat:
‎rucsac cu fermoar, sticlă cu apă, ‎șervețele umede...
‎pijama cu model floral ‎în albastru și galben,
‎Adidași negri cu dungi albe,
‎mănuși Under Armour, ciorapi, dresuri,
‎legături din catifea neagră, ațe, sfoară
‎sau alte materiale cu rol de legături.
‎Vibrator, lubrifiant sexual, ‎chiloți de damă...
‎Aparat foto roz, marca Cybershot.
‎Am găsit. 22 aprilie, Slope West Firearms,
‎un Ruger 357 ‎vândut lui Christopher McCarthy
‎cu 328,13 dolari.
‎Ruger 357.
‎N-ai copii acasă de pus la somn?
‎Bona i-a dus deja la culcare.
‎Știam că aici e ceva...
‎Ar fi trebuit să insist.
‎Deci asta arată ceasul.
‎Ora autoflagelării.
‎Am avut o presimțire...
‎pe care am ignorat-o.
‎Greșeala clasică.
‎Ascultă...
‎Știu că nu vrei sfaturi,
‎și, când spun asta, ‎nu spun că știu mai multe.
‎Doar că...
‎Fac o remarcă, ‎fiind mai veche ca tine în domeniu.
‎Da, munca e importantă.
‎Dar dacă ajunge cel mai important lucru ‎din viața ta...
‎o să dai de necazuri.
‎Știu că, în frenezia lucrurilor, ‎simți că e nefiresc să te desprinzi,
‎dar ține de supraviețuire.
‎Nu înseamnă că ești polițist rău.
‎Sunt genul de om ‎care rămâne până la sfârșitul petrecerii.
‎N-o fi sănătos, dar așa îmi fac eu munca.
‎- Ce? ‎- Nimic, jucăm gin rummy.
‎Aștept să tragi o carte.
‎În primul meu an de poliție...
‎m-au trimis la un caz ‎de violență domestică în Englewood.
‎O căsuță în stil victorian, ‎unde soțul tocmai...
‎își bătuse măr soția.
‎Îi curgea sânge din nas.
‎Ochiul îi era umflat.
‎L-am arestat pe tip.
‎Am vrut să trimitem femeia la spital...
‎dar n-a vrut să meargă.
‎Paramedicii au pansat-o.
‎Apoi am plecat.
‎Simțeam că nu e firesc...
‎așa că mi-am pus în gând ‎să mai trec pe la ea ca să văd ce face.
‎Deci...
‎Mi-am terminat tura ‎și m-am întors la secție.
‎Băieții voiau să ieșim la o bere.
‎Am încercat să refuz...
‎dar știi cum e.
‎„Haide, Duvall... Nu fi nașpa”. ‎Toate prostiile alea.
‎Am cedat.
‎M-am dus.
‎Am fost de gașcă.
‎Și ghici ce?
‎În timp ce beam bere cu băieții,
‎tipul a ieșit pe cauțiune, ‎s-a dus acasă...
‎și a terminat ce-a început.
‎I-a zdrobit piciorul ‎și i-a fracturat țeasta.
‎A lăsat-o cu leziuni cerebrale permanente.
‎Deci, când aud vocea aia mică ‎din interior, zicând...
‎„Nu pleca încă acasă”...
‎o ascult.
‎Avem impresia că l-am prins pe McCarthy.
‎Așa pare.
‎Știi la fel ca mine...
‎Se pot întâmpla un milion de chestii rele, ‎de aici până unde vrem să ajungem.
‎Oricum... Gin!
‎Fute-m-aș!
‎Încă o tură?
‎Nu. Mica mea voce zice ‎că, dacă mă duc acum acasă,
‎poate apuc vreo șase ore de somn.
‎Măcar mănâncă ceva.
‎Da.
‎Cafeaua nu e grupă de alimente.
‎Da, doamnă.
‎- Cât mai avem? ‎- Cam o jumătate de oră.
‎Putem vorbi despre cărți, filme, orice.
‎Ar trece timpul mai repede.
‎Ai văzut ceva bun la TV în ultima vreme?
‎Sau la cinema?
‎Parcă n-a apărut nimic nou.
‎- Am văzut ‎Bun venit în Zombieland. ‎- Da?
‎Despre ce e?
‎Despre zombi.
‎Bine, îți spun un secret.
‎Nu știu, de fapt, ce e ăla un zombi.
‎Pe bune?
‎Nu în mod obiectiv.
‎Păi, zombiul e un cadavru care merge
‎și are un poftă nemăsurată de carne de om.
‎Bine.
‎Deci, despre ce e filmul?
‎Păi...
‎un virus transformă toți oamenii în zombi,
‎cu excepția câtorva.
‎Ei vor să ajungă în L.A., ‎că e mai sigur acolo, dar...
‎în general, omoară tot felul de zombi, ‎ca zombii să nu-i omoare.
‎Cum omori un zombi?
‎Trebuie să-i tai capul ‎sau să-i zdrobești creierii.
‎Nu poți să-l omori dacă îl împuști.
‎Trebuie să tai legătura dintre creier ‎și șira spinării.
‎Interesant.
‎Deci, o apocalipsă a zombilor ‎și un grup de supraviețuitori...
‎Mai e și Columbus.
‎Supraviețuitorii au numele orașelor ‎din care au venit.
‎El se întâlnește cu Tallahassee, ‎căruia îi plac Twinkies,
‎apoi întâlnesc două surori.
‎Stai așa, am niște întrebări.
‎Bine.
‎Ei de ce au supraviețuit ‎și ceilalți au murit?
‎Trebuie să ai anumite calități ‎ să supraviețuiești apocalipsei zombilor?
‎Mă întreb ce șanse am eu.
‎Da, trebuie să fii inteligent... ‎curajos și hotărât.
‎Așa.
‎Și...
‎Trebuie să ai grijă în cine te încrezi.
‎De ce?
‎Adevăratul pericol în apocalipsa zombilor ‎îl reprezintă, de fapt, oamenii.
‎Zombii te ucid pentru că așa sunt ei.
‎Încearcă să-și satisfacă pofta ‎de carne de om.
‎Dar oamenii...
‎vor doar să profite ‎când lucrurile o iau razna
‎ca să profite de haos.
‎Și încep să-și facă lucruri de rahat ‎unul altuia.
‎Ei nu au nicio scuză.
‎Ei au destulă minte.
‎Așa ar trebui.
‎E ceva inevitabil?
‎Ca oamenii să se dușmănească ‎și să nu te poți bizui pe ei?
‎Da.
‎Nu știu. Poate da, poate nu.
‎Poate unii rămân de treabă, ‎dar nu vorbește nimeni de ei.
‎Deci, pentru a trăi, trebuie să presupui ‎că toți îți sunt dușmani.
‎Da.
‎Și singura persoană ‎în care te poți încrede ești tu.
‎- Da. ‎- Chiar dacă îți zic că te apără,
‎că o să aibă grijă de tine...
‎N-o vor face.
‎Ești pe cont propriu.
‎Duvall.
‎Casa din strada Harcourt are două ieșiri.
‎Hines și Torres la ușa din spate, ‎O'Malley și Rieger stau în stradă.
‎Moris și Selig, în față cu mine.
‎Echipa B, la est și la vest de clădire, ‎pe Alameda, unde stă Curtis.
‎O singură intrare.
‎Chris McCarthy a cumpărat recent ‎un Ruger 357.
‎Ambii suspecți au pregătire militară. ‎Așteptați-vă să fie înarmați.
‎Dnă detectiv.
‎Mersi.
‎Poftim.
‎Nu-mi trebuie, mersi.
‎Nu te duci fără vestă.
‎Nu mă duc deloc. Punct.
‎Ce?
‎Nu mă ocup cu arestări.
‎Cum adică, nu te ocupi? ‎Asta ți-e meseria.
‎La fel și astea. 30 de cazuri ‎pe care le-am ignorat, doar luna trecută.
‎McCarthy e prins. Toți polițiștii ăia ‎bine pregătiți o să-l aresteze.
‎Ăștia mă au numai pe mine.
‎Vorbești serios?
‎Da.
‎Poliția! Mandat de percheziție! ‎Deschideți!
‎Poliția! Deschideți!
‎Ieșiți afară, acum!
‎Avem mandat de percheziție. ‎Mai e cineva înăuntru?
‎- Nu. ‎- Mâinile pe cap.
‎Christopher McCarthy, ești arestat ‎sub acuzațiile de furt și viol.
‎Ai dreptul să nu spui nimic. ‎Tot ce spui poate fi folosit împotriva ta.
‎Ai dreptul la avocat.
‎Dacă nu ți-l permiți, ‎instanța va numi unul.
‎Ținând cont de asta, ‎dorești să discuți cu mine
‎despre acuzațiile aduse?
‎Nu, vreau un avocat.
‎Îl vreau prelucrat ‎din cap până-n picioare.
‎Curtis McCarthy.
‎Ce?
‎Mâinile pe cap.
‎Împreunează degetele.
‎- Depărtează! Mai mult. ‎- Ce-i asta?
‎Ia mâna de pe mine. Ce e asta?
‎- Te ducem la secție. ‎- De ce?
‎Ce e asta? N-am făcut nimic!
‎Vei primi răspunsuri la secție. Haide.
‎Nu vin până nu-mi spuneți de ce.
‎Fii cooperant. Dacă te opui, ‎îți pun cătușele și va fi o zi lungă.
‎N-am făcut nimic.
‎Știe fiecare ce căutăm?
‎Da, domnule.
‎GHID PRACTIC PENTRU POLIAMORIE
‎SARAH
‎Dezbracă-te.
‎Complet.
‎O să iau mostre de referință ‎conform procedurii de percheziție.
‎O probă bucală. Deschide gura.
‎20 la 25 de fire de păr cu rădăcină. ‎De pe cap.
‎Păr de pe braț.
‎Păr pubian.
‎TRECERE ÎN REZERVĂ ‎CORPUL PUȘCAȘILOR MARINI DIN SUA
‎Au terminat la parter.
‎Bine.
‎Ai văzut vreo chitară?
‎Nu.
‎Harrison, haide până sus, te rog.
‎Pozează asta.
‎Încă una, te rog.
‎Trofee.
‎Și încă una, te rog.
‎Duc hard diskurile astea în Golden ‎și mă apuc de ele.
‎Excelent, mersi.
‎Cât mai avem?
‎Cam opt minute.
‎Dar ne putem opri. ‎Să nu uit, trebuie să semnezi asta.
‎Nu sunteți deloc curioasă?
‎- Referitor la ce? ‎- La prezența mea aici.
‎Chestia cu mințitul. De ce am făcut-o...
‎De ce aș inventa așa ceva.
‎Sunt curioasă în privința ta, Marie.
‎- Să știu cine ești. ‎- Nu asta am întrebat.
‎Uite ce cred eu.
‎Nimeni nu inventează așa ceva ‎dacă nu e și un sâmbure de adevăr acolo.
‎Indiferent că ai fost sau nu violată ‎sau că ai inventat povestea asta...
‎eu cred că, de fapt, ai fost violată.
‎Porți poveri care ți-au fost date
‎de oameni care nu te-au iubit ‎precum meritai să fii iubită.
‎De astea sunt curioasă.
‎Cum să te ajut să porți acele poveri ‎mai cu ușurință...
‎sau să mai dai jos din ele.
‎Dar tu hotărăști.
‎Mai avem câteva minute,
‎dacă vrei să-mi spui ceva ‎despre noaptea aceea.
‎Mi-ar plăcea să te ascult.
‎Ai făcut treabă bună.
‎Mersi de ajutor.
‎Sigur.
‎- Felicitări, dnă detectiv! ‎- Mersi. Meritul echipei.
‎Bravo, dnă detectiv!
‎Mersi.
‎Ticăloasă mică.
‎Ești o fată de zahăr. I-ai dat-o pe tavă.
‎Nu i-am dat nimic. E meritul ei.
‎Ei, cum a fost?
‎Minunat.
‎Da.
‎A mers fără probleme.
‎Avem tot ce era pe listă.
‎Fiecare obiect.
‎A fost cumva...
‎Incredibil.
‎Trebuia să vii și tu.
‎Nu le pot face pe toate.
‎- A cerut avocat? ‎- Da.
‎- Nu discută cu noi. ‎- Nu.
‎Ce păcat!
‎Vino cu mine.
‎Ce? Unde?
‎Vino.
‎Dle McCarthy, sunt detectiv Rasmussen. ‎Dânsa e detectiv Duvall.
‎Ce se întâmplă?
‎Nimeni nu-mi spune nimic. ‎Să-mi spună cineva ce se întâmplă.
‎Anchetăm o serie de infracțiuni.
‎Te potrivești descrierii suspectului.
‎Cum? Ce infracțiuni?
‎Îmi arăți piciorul?
‎Ce? Pentru ce? Adică, da...
‎Îți ridici cracul stâng?
‎Stați așa.
‎Căutați semnul din naștere.
‎Îl căutați pe fratele meu.
‎L-am prins deja.
‎Ce-a făcut?
‎- Spune-mi tu. ‎- Nu știu. Habar n-am.
‎A făcut o bombă?
‎Voia să arunce în aer ceva?
‎- Ce-a făcut? ‎- Fratele tău e violator în serie.
‎Intră în casele femeilor, le leagă, ‎apoi le violează de mai multe ori...
‎Ore întregi.
‎Știai asta despre el?
‎- Sunteți sigură? ‎- Da.
‎- Sută la sută? ‎- Da.
‎Jur că habar n-am avut.
‎Adică e ciudat, ‎dar mulți sunt ciudați, știți?
‎Credeam că...
‎Nu știu.
‎Nu știu ce credeam.
‎Dar nu asta.
‎Mama o să fie distrusă.
‎Ar fi trebuit să-l omorâți.
‎Ar fi durut-o mai puțin.
‎Salut!
‎Ce faci acolo?
‎Uite ce-am găsit.
‎Foarte drăguț.
‎Ai avut timp să mergi la „Dezmembrări”.
‎Înseamnă că l-ați prins?
‎Da.
‎Bravo!
‎Mersi.
‎Mă simt prost că te-am silit ‎să-mi aduci dosarul ăla.
‎Mai ales că nu era Massey.
‎Nu m-ai silit să fac nimic.
‎Și n-ai greșit referitor la Massey. ‎E un gunoi. N-ar trebui să fie polițist.
‎Nu știu.
‎Nu știu dacă aș face-o din nou.
‎Mi se părea greșit că am făcut-o,
‎dar dacă n-aș fi făcut-o, ‎tot greșit mi s-ar fi părut.
‎A naibii zonă gri, frate.
‎Nu sunt fan.
‎- Cât ai reușit să faci? ‎- Nu mult. Abia începusem.
‎Dă-te mai încolo.
‎Încă lucrez la hard disk. ‎Are un sistem de criptare solid.
‎Dar am acces la cardurile de memorie.
‎Am pus într-un fișier ‎toate pozele făcute victimelor.
‎Nu sunt ușor de privit. ‎Am luat vreo două pauze.
‎Dați clic pe ele.
‎Deci ai fost agresată de două ori.
‎Prima dată, agresorul...
‎A doua oară, poliția.
‎Așa cred.
‎Îmi pare foarte rău, Marie.
‎Nu e vina ta.
‎Îți trebuie curaj s-o repovestești.
‎Nu e lucru ușor.
‎Mersi că ai încredere în mine.
‎- Te pot ruga ceva înainte să pleci? ‎- Da.
‎Înțelegând că n-a fost deloc vina ta,
‎situația această oribilă ți-a fost impusă.
‎Mă întrebam dacă poți trage ‎niște învățăminte din asta.
‎Poate că nu va fi ultima dată în viața ta ‎când vei fi înțeleasă greșit...
‎sau bănuită.
‎Mă întrebam cum ai putea s-o abordezi.
‎Cum ai putea gestiona ‎genul ăsta de nedreptate
‎dacă ți s-ar întâmpla din nou.
‎Știu că vă așteptați să spun ‎că dacă ar fi s-o fac din nou, n-aș minți.
‎Sinceră să fiu...
‎Aș minți mai din vreme... și mai bine.
‎Recunoașteți pe cineva?
‎Da, le știm.
‎M-aș descurca pe cont propriu.
‎Singură.
‎Bine. Anunță-ne când ai acces ‎la hard disk.
‎Stați puțin.
‎Mai e una.
‎Nu contează cât de mult zice cineva ‎că îi pasă de tine. Nu le pasă.
‎Nu destul.
‎Poate că sunt bine intenționați ‎sau încearcă, dar...
‎apar alte lucruri mai importante.
‎A refolosit cardul ăsta cam mult, ‎calitatea e slabă.
‎Sunt opt poze pe el pe care le-a șters, ‎dar care n-au fost suprascrise.
‎Făcute altcuiva.
‎Deci cred că așa aș începe.
‎Cu minciuna.
‎Până și oamenii de treabă...
‎cei în care poți avea cumva încredere...
‎Dacă adevărul nu e convenabil...
‎dacă adevărul nu e cel potrivit...
‎n-o să-l creadă.
‎Cine e?
‎Pare o fetiță de 12 ani.
‎Chiar dacă le pasă de tine.
‎De fapt...
‎nu le pasă.
‎MARIE ADLER
‎Traducerea: Dan Butuza