V předchozím díle jste viděli...
Jsem kouč Colin Cole. Vy všichni jste sem byli pozváni,
protože jste nejlepší z nejlepších z celé země.
Promiňte, vy jste?
Jsme Mocní kačeři.
Došlo k chybě. Pozvali jsme špatný tým.
Kouči Cole, tohle udělat nemůžete. Ty děti mají své kouzlo.
Vítejte na seznamovačce.
Už nejste součástí týmu.
Bojujete sami za sebe.
Ale no tak. Máš na víc.
To právě nevím, tati.
Neexistuje žádná jiná parta, které bych věřil víc než vám.
Jsme celí rozlámaní, ale zůstáváme.
Už vyšel rozpis. Začínáme v pět ráno.
Hoří! Hoří! Hoří.
Ach jo. Pět ráno. Budíček.
Vstávejte!
Je čas na táborovou zábavu.
ŠAMPIÓNI: NOVÁ HRA
Vstáváme brzy, abysme si dali pořádně do těla. Není to vzrůšo?
Jo, totální. Rychlej dotaz. Čí triko to mám na sobě?
Trénovalo tady asi dvacet chlapů, co teď hrají v NHL.
A tři reprezentantky USA. V olympijské vesnici bych zářila.
Bobisti jsou děsně sexy.
- Ahoj, mami. - Ahoj, Eve.
Nesuďte mě za ty dvě kávy.
Dostali jste své rozpisy? Zkontrolujte si mobily.
Počkat, my nebudeme spolu?
- Vážně? - Jo, vidím tam spoustu cizích lidí.
Aspoň že máme společný tréninky na ledě.
Nezapomínejte, co říkal kouč:
Už nejste tým. Snažíte se navzájem porazit
a možná i zranit, ale zároveň si to užít.
Tady jsou ta děcka, co jsem pozvala omylem.
Vůbec jsem kvůli tomu nedostala kázání. Dobré ráno!
Co to je?
To jsou fitness náramky.
Sledují všechno možné. Třeba dobu aktivity, svalovou hmotu,
algoritmy hbitosti, a zaznamenáváme i koordinaci očí a rukou.
Všechny ty informace shromažďuje náš počítač
a vzniká takzvané Pořadí hráčů v reálném čase.
Vše je vidět na obrazovce. Super, ne?
Takže já jsem svůj vlastní avatar? Zajímavé.
První polovina léta je zaměřena na individuální trénink, ano?
Pak bude stanoveno vaše pořadí a trenéři sestaví týmy pro turnaj.
Kdo vyhraje turnaj, bude hrát na letní přehlídce talentů
proti našim úhlavním rivalům: Kanadě.
- Tam budou všichni ti skauti? - Jo.
Čeká nás velký den. Pojďme.
- Ty náramky jsou fakt super. -Že jo?
Takže říkáte, že to pořadí je v reálným čase?
Už to jede, už to jede.
Super. Jsem na prvním místě.
Jo!
Hej, angličáky! Jedem!
To je můj spolubydlící. Když nás ráno vzbudila ta siréna, tak začal tleskat.
Jsem stále top 20, 30, 70, 80... Ale ne.
Hej, aspoň sis zkusil, jaký to je bejt na vrcholu.
Tak si říkám: když umře můj avatar, umřu i já?
- Haló? - Dobrá intenzita. Kolena nahoru.
Kouči... Kouči Cole?
- Dobré ráno. - Dobré ráno i vám.
Rychlý dotaz ohledně toho rozpisu pro děti.
- Je mnohem náročnější, než jsem myslela. - To mě nepřekvapuje.
Já to chápu. Snažíte se z nich udělat hokejový zabijáky,
ale i zabijáci potřebují třeba hodinku odpočinku, ne?
Aby měli sílu na další zabíjení.
Taky jsem jezdila na tábory. Byla to pohoda.
Batikovali jsme, byli tam koně.
Byl tam hezkej kluk Todd, se kterým jsem se scházela za kupou hnoje.
Zní to zábavně. Pěkná historka,
ale tohle není tábor. Tohle je institut
a vaše děti chtěly zůstat, proto musí dodržovat náš program.
A vy jste vychovatelka, takže budete dbát na to,
aby naši sportovci spali, jedli a trénovali dle programu. Dobře?
Jo, a líbí se mi tyhle ty pekelný náramky přátelství.
Jsou to fitness náramky.
- Jasně. - Jo.
Já nevím... Panebože.
To je první fáze!
Dělej, Nicku. Jestli chceš uspět, musíš se snažit.
Dobrá intenzita. Vyber si růžek.
Zastav. Počkej.
Nevyužíváš všechnu svou sílu.
Opři se plnou vahou do horní části hokejky a maximalizuj flex.
Ano, to už je lepší.
Díky.
Vypadá to, že jsme na tohle cvičení bodyčeků spolu ve dvojici.
Ahoj, jsem Nick. Jsem z Minnesoty
a doma mám lidi, co mě mají rádi, tak s tím nalož, jak chceš.
Moc žvaníte. Dolů a dvacet kliků.
- Tady? - Jo!
Ten led docela klouže, že?
Jeden...
Tak jo, lidi. Jsem koučka Jackie
a tohle je na sílu a kondici.
Teď vám povím jeden svůj zážitek.
Před sedmnácti lety
jsem našla svýho 10letýho synovce zakleslýho pod autem.
Tehdy jsem byla tak slabá, že jsem ani neotevřela sklenici s okurkami.
Jenže v té kritické chvíli
bylo moje tělo schopné zapomenout na své limity.
Dokázala jsem ten automobil zvednout a zachránit tomu klučinovi život.
Teď žije v St. Louis a provozuje vlastní živnost.
Ve svým bytě
prodává domácí chilli kečup,
kterej ale moc pálivej není, takže je jako normální kečup.
Nikdo ho nekupuje, takže asi přijdu o svou investici.
To hlavní je, že je naživu!
A to díky fenoménu zvanému hysterická síla.
Sledujte.
Tak jo.
Ježíši.
Tomuhle říkám konzistentní, kontrolovaná, hysterická síla.
Teď ty.
- Já? - Jo, ty.
Fajn.
Jdu na to.
To je ono. Pojď.
Pojď.
To je ono. Pojď.
No tak.
Jo. Myslím, že je to o úchopu.
Potřebuju ten prášek, víte?
Hej, poslouchej. Koho máš rád?
Svý mámy?
Právě teď jsou tvý mámy zaklesnutý pod Chevroletem Impala.
- Co uděláš? - Zachráním je.
Jo. Tak se mi to líbí. Pojď.
No tak.
- Ne, to nedám. - Hej. Už to neřeš.
Už jsou po smrti.
VNÍMÁNÍ
Tlačítka. Jsem doma.
- Pár videoher bych si zahrál. - Omyl.
Tyhle hry nejsou na hraní.
Tohle je Mozkovna. Tělocvična pro vaši mysl.
Díky ní získáte výhodu na ledě.
Zocelíme vaši mysl.
Naučíte se zvládat tlak.
Tady vypracujeme váš mozek.
Ta virtuální realita je realistická.
Mám pocit, že jsem fakt na ledě.
Ten týpek vypadá naštvaně. Jede přímo na mě.
Hurá, oběd.
Mám děsnej hlad. Spálil jsem všechny svý kalorie.
Mý tělo začíná požírat samo sebe.
Pojďte, pojďte. Jdeme na to!
Určitě už máte hlad. Kdo chce pizzu?
Jo. Pizza je moc dobrá.
Pro vaše tepny je škodlivá jako cigarety.
Jsem kouč Rufus a dnes si povíme o potréninkové regenerační výživě.
Jde o tři věci: doplnění živin, regeneraci, zavodnění.
Ježišmaria. Tohle není oběd. Je to přednáška o obědě.
Hele, vím, co si myslíte.
„Kouči Rufusi, můžeme si dát něco sladkého?“
Buďte bez obav, o to je taky postaráno.
Představuji vám přírodní cukrovinku:
batáty!
- Dám si tu vyhozenou pizzu. - Ne.
- Dejte mi ji. - Ne.
Tady přítel vpředu má hned nějaký dotaz. Jen do mě.
Můžeme jíst, zatímco mluvíte, nebo co kdybyste mlčel a my jedli?
Žádný strach. Po tomhle budete moct jíst, odpočívat
a dělat, co chcete, od 1:00 do 1:15.
Ten čas je váš.
A odpoledne je pochopitelně šibeniční běh.
Cože?
Já chci domů.
I'm leaving on a jet plane
Don't know when I'll be back again
Hopefully never because this place is crazy
Ahoj, ty jsi Jace, že?
To jsem.
- Nemáš být na odpoledním běhu? - To je teď?
Promiňte, znamená to, že mám průšvih?
No, měla bych dohlížet na to,
že všechny děti jedí, spí a trénují ve správný čas.
Co když mě bolí břicho?
Pak mi to nevadí.
Nebojíš se, že skončíš na posledním místě v pořadí?
Ne. Hokej není nic pro mě.
Jsem tu jen proto, že mě do toho nutí táta.
Vážně?
Jo, tohle místo je i tak dost ujetý
a ředitel tábora je trochu blázen.
Děkuju!
Jako já to chápu. Všichni máme rádi sport, ale on to trochu přehání,
a ty věci, který vás nutí nosit, ty měřáky...
Jsou jako náramky pro vězně, že?
Doslova náramky pro vězně.
Mám pocit, že se bere příliš vážně.
Je hrozně zarputilej.
Jako: Mám skvělý vlasy, strniště a spoustu pravidel.
Přece ho musí dřív nebo později začít unavovat sám sebe poslouchat.
Přesto v tom dál pokračuju.
To ano! A pokračujete v tom skvěle.
- Jasně. Jacei, zmeškal jsi běh. - Zrovna jsem mu to říkala.
Vážně? Moje chyba.
Nechám to všechno bez následků,
protože vím, jak můj syn umí lidi provokovat.
- To je váš syn? - Jo.
Pěkně hrajete. Měla byste to ukázat na přehlídce talentů.
- Máte tu přehlídku talentů? - Ne.
Cos dělala při tom běhu? Nemohlas?
Ani jsem se moc nesnažila.
To je vidět na tom, jak jsi zpocená.
- Jasně. - Evane, ahoj.
- Jsi na 22. místě. To není špatné. - Díky, kouči.
Večer pořádám speciální trénink pro dvacet nejlepších.
Tradice, co jsem založil před pár lety.
Jen tak dál, a můžeš se tam dostat.
Díky, kouči. Rád bych tam byl.
- To musí zamrzet. - Já to přežiju.
Vážně, protože na obrazovce vidím, že jsi šedesátá čtvrtá.
To je stejný číslo, jaký má moje babička.
Divný rejpnutí, ale jasně.
Hele, když mi to nevrátíš, tak vypadám, že jsem zlej.
Co se děje?
Nevím. Asi prostě v poslední době nejedu na sto procent.
To je tím kolenem? Doktor přece řekl, že jsi úplně zdravá.
Ne, tím to není.
Já už asi prostě nechci.
Cože? Teď mě začínáš děsit.
Já vím, je to divný.
Ale od příchodu k Žabařům jsem se změnila
a na tomhle táboře
mám pocit, že dělám krok zpátky.
Třeba si tohle léto chci prostě užít s kamarády.
- Tohle je zábava. - Je to bezohledně soutěživý.
Stejně jako každej tábor, na kterým jsem byla.
Technickej, politickej, emancipační.
Emancipační byl bezohlednej?
150 holek, co se snaží být co nejvíc emancipovaných? Jen si to představ.
Snažím se z toho kolotoče vystoupit.
Vytáhne to z tebe jen to nejhorší.
Takže co? Jsi na mě naštvaná, že tu chci uspět?
Ne. Ty do toho jdi. Já tohle ale nechci.
A máš štěstí, protože kdybych to chtěla,
tak by tě tahle babička zničila.
- Fajn, vrátilas mi to. - Jo.
Hej, kde je Nick?
Nevím, ale naposled, co jsem ho viděl, byl daleko vzadu.
- Zdravím. Můžu dál? - Jo, pojďte dál.
Chtěla jsem se omluvit.
Neměla jsem o vás s vaším synem takhle mluvit.
Nevěděla jsem, že je to váš syn, ale nebylo to vhodné.
No, děkuju.
Jsem moc ráda, že mám tuhle práci,
a obvykle jsem celkem milý člověk.
Když mě zrovna neurážíte, jo. Moc milé.
Teď, když jsme na sebe milí, bych měl říct, že váš syn,
váš syn si vede velmi dobře.
- Myslíte? - Jo, překvapil mě.
To jsem moc ráda.
Jsem totiž svobodná matka, víte?
A stojí mě to hodně času a úsilí dostat ho tam, kde je, takže...
Jo, já to chápu. My jsme se synem taky sami.
Každopádně to děláte dobře, protože se posouvá pořadím.
Tím pořadím.
Hádám, že s tím máte problém.
Ne, jsme na sebe milí,
proto hezky mile odejdu.
Ale jednu věc přece jen řeknu.
Myslím, že to pořadí může dětem spíš ublížit.
To pořadí je velmi sofistikované měření hokejového potenciálu.
Co dalšího to ale měří?
Neměří to lidskost ani srdce.
U srdce to měří asi dvanáct různých věcí.
Stavíte proti sobě děti v reálném čase a celý tábor to vidí.
Opět, tohle není tábor, je to institut.
Tohle je sport, Alex. Hrajeme, abysme vyhráli.
Nad létem vyhrát nemůžete.
Vypadá to, že vám tohle léto nedá spát.
Tak si jděte sníst nanuka
a nechte to tu vést mě, ano?
Až povedete vlastní tábor, můžete tam dělat, co chcete.
Připouštíte, že je to tábor.
Sof, dostal jsem se do první dvacítky.
Speciální trénink. Budu tam s lidma, co mají vyražený zuby.
Nicka od toho běhu nikdo neviděl a neodpovídá mi na zprávy, takže...
No a zkusila jsi nějakej ten...
GIF se zvířátkem? Jo, poslala jsem mu malou zívající pandu.
Jo, to by mělo zabrat.
Já nevím. Přijde mi, že ho to tady úplně deptá.
Myslíš, že je v pohodě?
Určitě mu nic není. Víš přece, co dělá, když se naštve.
Volá svým mámám.
Určitě je někde venku, povídá si s nimi přes FaceTime
a koukají na tu zívající pandu.
Ale myslím, že bysme ho měli jít hledat.
Akorát že za patnáct minut je Coleův speciální trénink
a nemůžu se na něj vykašlat.
Je důležitej a Nick je určitě v pohodě.
Půjdu ho hledat se všema ostatníma.
Sofi.
Měl bys jít. Přijdeš pozdě na trénink.
- Nicku? Jsi tady? - Nazdar, hochu. Potřebuješ svačinu?
Ušlehal jsem trochu čokoládové pěny s avokádem.
Proč? Chci říct: ne, díky.
Proč?
Nicku!
Začínám si připadat jako v hororu
a odmítám se stát obětí.
Nicku!
Počkat, proč kontroluju posilku?
- On nikdy takhle nezmizel. - Bude poblíž.
Neodepsal nám.
Prohledali jsme všechno. Nevím, kde dál hledat.
Proč zrovna Nick?
Co je? Jak můžete být tak klidní?
To nejsme, jen jsme nevěděli, že máš k Nickovi tak blízko.
- Bavila ses s ním vůbec někdy? - Ano!
Teda myslím.
Prostě jsem si zvykla, že je pořád s námi.
Je to uklidňující, víte? Je jako můj křeček.
A teď se ztratil, jako můj křeček.
Hej, lidi, našel jsem jeho mobil.
Nevzal si ho s sebou.
Viděl jsem to video s pandou. Je hrozně ospalá.
- Kde by mohl být? - Nevím.
Počkejte, nebyl Nick dnes ráno kolem 90. místa?
Jak se dostal na 52. místo?
Ježíši. On běží.
Takže tohle je konec.
Díky bohu.
Ano!
To je všechno.
A tady máte teplé domácí sušenky na uvítanou.
Pěkný pobyt, pane Constantine.
Nějaké přání?
Chtěl jsem se zeptat, jestli můžu dostat teplou sušenku.
Promiň, jsou jen pro nově ubytované.
To je super, protože já jsem zrovna host, co se chce ubytovat.
Příjmení u rezervace?
Jasně, mělo by být tamhle v počítači.
Budeš mi ho muset říct, abych ho mohla vyhledat.
Tradiční způsob ubytování. Líbí se mi váš styl.
Je to... Constantine.
Určitě? Protože Constantina jsem právě ubytovala.
Co? Strejda Dave už je tady?
Přijeli jsme odděleně. Vezmu si tu sušenku.
Nebaštíte mi to.
Tak jo. Poslyšte, dámo. Vy nevíte, kde jsem byl,
a já nevím, kam jdu.
Jediný, co vím, je, že potřebuju tu sušenku. Nutně.
Fajn. Vaše jednání se negativně projeví v mém hodnocení.
Tak jo, držte se nízko, hlavu nahoře a udržujte rozestupy.
Kouči!
Haló. Můžete přestat? Zastavte.
Zdravím.
Měla jsem pravdu.
Tenhle tábor je šílenej. Děti utíkají.
- Co? - Nick Ganz utekl.
Cože?
Máte dohlížet, aby tyhle děti jedly, spaly a trénovaly podle plánu,
a aby tu zůstávaly.
Na mě to neházejte. Já děti nedávám do pořadníků.
Náramky mají GPS. Marni, kde je?
Vypadá to, že je v pánském podniku.
Ne, počkat. V hotelu.
Fajn, jedu pro něj.
Ne, já ho najdu. Pokračujte v téhle pitomosti.
Byl to dlouhej den, Earle, dlouhej.
Kousek odsud je místo, nehezký místo,
kde nás nutí tahat těžký věci.
Sprite zdarma, když zmlkneš.
Provedu.
Nicku. Můj bože. Tady jsi.
Našla jste mě.
Jsem hrozně ráda, že tě vidím. Jsi v pořádku?
No, nemám peníze, mám běžecký trenýrky
stehna se mi hrozně lepí k židli, takže už mi bylo líp.
Cos měl v plánu, kámo? Co bylo cílem?
Žádnej cíl jsem neměl kromě toho dostat se z tábora.
Dokud jsem neuviděl, že hosté tady dostávají sušenky zdarma.
Teď mám novej sen.
V tom táboře už bych nepřežil ani jeden den.
Jo, já vím, ale nemůžeš jen tak utéct.
Proč ne? I vy si myslíte, že tam nemáme být.
Cože?
To jste říkala po tom seznamovacím tréninku.
Řekla jste, že nejsme dost dobří a že máme utéct.
Ach jo, já...
Moc se omlouvám.
Můj problém s tím místem nemá nic společného s tím,
jestli vám věřím, nebo ne.
Samozřejmě, že vám věřím. Jen si myslím, že ten tábor je šílenej.
Myslím, že se tam už nedokážu vrátit.
Teda, chci léto strávit s kamarády a hokej miluju,
ale z toho místa mám hrůzu.
Víš, nemůžu uvěřit, že to řeknu,
ale pokud jedinej důvod, proč se nechceš vrátit, je to, že se bojíš,
tak si myslím, že by ses tam vrátit měl.
Proč?
Nicku, ty jsi jeden z nejodvážnějších kluků, jaké znám.
Byl jsi první, kdo se hlásil do Žabařů, pamatuješ?
Ještě dřív než Evan a musel jsi překonat nejvíc překážek.
Říkáte, že jsem byl nejhorší z týmu?
Ne, ne, ne. Já děti nesortuju.
Jen říkám, že jsi do toho skočil jako první,
tvrdě jsi makal a hodně ses zlepšil,
což chtělo hodně odvahy.
Hele, jestli pochybuješ, že to tam zvládneš,
podívej se na svoje statistiky na náramku.
Cestou jsem to měřila. Uběhl jsi sem 15 kilometrů.
Hysterická síla. Byla ve mně celou dobu.
Nevím, co to znamená.
Hele, nebudu tě nutit do ničeho, co nechceš dělat, dobře?
Je to na tobě. Venku mám karavan.
Doleva pojedeme na letiště. Doprava se tam vrátíme.
Rovně nabouráme do domu. Rozhodni se ty.
Sepisuju tiskovou zprávu, kdyby to nedopadlo dobře.
Co měl Nick rád?
Lidi, všichni si přejeme, aby to mělo šťastnej konec,
ale kdyby se Nick náhodou nevrátil, můžu si vzít jeho postel?
- Koobe. - Prosím tě.
To je tvá hlavní starost?
Já už tam nevydržím.
Podívejte.
Jo!
Díky za sušenky, paní Constantinová.
Nemáš zač.
Nicku.
- Díky bohu. - Jsi v pohodě?
- Jak se máš? - Chyběls nám, kámo.
To už mi nikdy nedělej, Nicku.
To ti na mně tak záleží?
Budu tam mít modřinu, ale bude mě to hřát.
Jsem ráda, že tu jsi. K překonání bolesti potřebujeme tvůj humor.
Omlouvám se, že jsem neviděl, čím si dnes procházíš.
Plácneme si?
Přinesl jsem ti něco, co by tě mohlo rozveselit.
Puky. Jak se máš, kamaráde?
Co? Člověk nemůže pozdravit polštář, na kterým spí?
Ke kterýmu nemá žádnej citovej vztah?
Nikdy tě neopustím.
Pojďme odsud.
Dobrá práce. Děkuju.
Nemáte zač.
Chcete pokračovat v tréninku, že jo?
Né.
Ne.
Tedy ten led tam vyloženě čeká.
- Pane jo! - No ne?
Vážně jsem si myslel, že se mu nic nestalo.
Omlouvám se. Cítím se hrozně.
Jasně. Přede mnou se nepřetvařuj, Morrowe.
České titulky Stanislav Vodička