Detta har hänt...
Okej. Jag är coach Colin Cole. Alla ni blev bjudna hit
eftersom ni är de allra bästa från hela landet.
Ursäkta, vilka är ni?
Vi är Mighty Ducks.
Det har skett ett misstag. Vi bjöd in fel lag.
Du kan inte göra så. De här ungarna är magiska.
Välkomna till isbrytaren.
Ni är inte längre del av ett lag.
Du tävlar för dig själv.
Kom igen, du är bättre än så.
Jag vet inte det, pappa.
Det finns inga som jag tror på mer än just ni.
Vi har ont, men vi stannar.
Vi fick just schemat. Sommaren börjar kl. 05.00.
Det brinner!
Åh, nej. Kl. 05.00. Vakna.
Vakna!
Dags att ha kul på lägret!
Okej. Upp i ottan och ge järnet. Visst är det spännande?
Verkligen. Snabb fråga. Vems t-shirt har jag på mig?
Just här har minst 20 killar tränat som nu är med i NHL.
Och tre kvinnor i landslaget. Jag skulle imponera i OS-byn.
Bobåkare är så heta.
- Hej, mamma. - Hej, Ev.
Två kaffe. Döm inte.
Fick ni era scheman? Kolla era telefoner!
Ska vi inte träna ihop?
- Verkligen? - Jag ser många okända.
- Vi har åtminstone istid ihop. - Ja.
Kom ihåg vad coach Cole sa.
Ni är inget lag längre, ni är ungdomar
som ska slå och skada varandra, men ha så kul.
Där är de! Ungarna jag bjöd in av misstag.
Och det fick jag ju ingen utskällning för. Godmorgon!
Vad är det här?
Det är prestationsband.
De mäter allt möjligt. Aktiv tid, muskelmassa,
smidighetsalgoritmer. Öga-handkoordination också.
All denna information matas in i systemet
och vi utvecklar en rangordning av spelare i realtid.
Den syns på stora tavlan. Coolt, va?
Så jag är min egen avatar? Jag lyssnar.
Första halvan av sommaren handlar om individuell träning.
Då fastställs din ranking och tränarna bildar turneringslagen.
De som vinner turneringen spelar i sommaruppvisningen
mot våra bittra rivaler, Kanada.
- Den med alla rekryterare? - Ja.
Det är en stor dag.
- De är rätt coola. - Eller hur?
Så rankningarna sker i realtid?
Titta där.
Schyst. Första plats.
Ja!
Burpee-övningar! Kom igen!
Det är min rumskamrat. Han klappade i händerna när hornet väckte oss i morse.
Jag är fortfarande bland de 20, 30, 70, 80... Äsch.
Men du fick känna känslan av att ligga i toppen.
Jag undrar bara. Om min avatar dör, dör jag också?
- Hej, ursäkta. - Bra jobbat, upp med knäna.
Coach Cole? Hej!
- Hej, god morgon. - God morgon på dig.
Snabb fråga, jag fick precis ungarnas scheman.
- Mycket intensivare än jag trodde. - Ingen överraskning.
Jag fattar att du vill skapa hockeyproffs,
men även proffs behöver en timmes vila.
För att ge dem energi att vara ännu proffsigare.
Jag har varit på läger! Det var lugnt.
Vi gjorde batik, det fanns hästar.
Jag träffade en söt kille, Todd, bakom gödselstacken.
Det låter kul. Härlig historia.
Men det är inget läger. Det är en skola,
och om dina ungar vill stanna måste de följa programmet.
Du är boendevärd, du ska se till
att idrottarna sover, äter och tränar enligt schemat. Okej?
Okej. Jag gillar de där helvetesbanden.
Det är prestationsband.
- Jaså. - Ja.
Jag vet inte... Herregud!
Första poängen!
Kom igen, Nick. Kämpa för pucken!
Bra glöd! Välj ett hörn.
Stopp. Vänta.
Du ger inte allt.
Lägg hela din vikt på klubban. Maximera flexen.
Så ja! Bra justering.
Tack.
Vi ska visst vara tacklingspartners.
Hej, jag heter Nick. Jag är från Minnesota
och jag har folk där hemma som älskar mig. Så tänk på det.
För mycket prat. Ner med er, ge mig 20.
- Här? - Ja!
Hal is, eller hur?
En...
Okej, allihop. Jag är coach Jackie,
och det här är styrke- och konditionsträning.
Nu ska jag berätta en kul historia.
För cirka 17 år sen,
fann jag min tioåriga brorson fastklämd under en bil.
På den tiden var jag så svag att jag inte kunde öppna en burk.
Men i den nödsituationen
glömde min kropp sina begränsningar.
Jag lyckade lyfta bilen och rädda pojkens liv.
Nu bor han i St Louis och driver ett eget företag.
I sin lägenhet.
Han säljer hemgjord habaneroketchup.
Som inte är stark, mer som en vanlig 8-dollarsketchup.
Ingen köper den, så jag förlorar min investering.
Poängen är att han lever!
Tack vare ett fenomen som kallas hysterisk styrka.
Kolla på detta.
Okej.
Jösses.
Jag kallar det konsekvent, kontrollerad, hysterisk styrka.
Din tur.
- Min? - Ja.
Okej.
Nu kör vi. Okej.
Så ja. Kom igen.
Kom igen.
Så där, ja. Kom igen.
Kom igen.
Ja... Problemet är nog greppet.
Jag behöver lite talk.
Men du. Lyssna. Vem älskar du?
Mina mammor?
Just nu är dina mammor fastklämda under en Chevy Impala 94:a.
- Vad ska du göra? - Rädda dem.
Ja. Det är just det jag menar. Kom igen.
Kom igen.
- Nej, jag kan inte. Jag kan inte. - Oroa dig inte.
De är redan döda.
Knappar. Jag är hemma.
- Jag spelar gärna tv-spel. - Fel.
Det är inga spel.
Detta är Headspace. Hjärngympa.
Det är här du skapar framgång på isen.
Genom att bli mentalt tuff.
Du lär dig att hantera press.
Här tränar du dina hjärnmuskler.
Den här VR-grejen är så verklig.
Det känns som att vara på isen.
Den där killen ser arg ut. Han kommer emot mig.
Ja, lunch.
Jag är så hungrig. Jag har bränt alla kalorier jag hade.
Min kropp börjar äta sig själv.
Kom, kom. Kom närmare.
Nu är ni säkert hungriga. Vem vill ha pizza?
Herregud, ja!
Ja. Pizza är jättegott.
Men som cigaretter för era artärer.
Jag är coach Rufus, och idag pratar vi om återhämtningsnäring efter träning.
Allt handlar om tre saker. Tanka, reparera, återfukta.
Herregud. Det här är inte lunch, det här är en föreläsning om lunch.
Jag vet vad ni tänker.
"Coach Rufus, kan vi inte få nåt gott?"
Oroa er inte, jag har tänkt på er.
Jag presenterar naturens eget godis,
sötpotatis!
- Jag tar skräppizzan. - Nej, nej!
- Ge mig den. - Nej, nej!
Grabben här framme har en fråga. Fram med den!
Kan vi äta medan du pratar eller kan du vara tyst, så vi får äta?
Oroa er inte. Efteråt är ni lediga och kan äta, vila
eller vad ni vill mellan 13.00 och 13.15.
Den tiden är er egen.
Sen på eftermiddan har vi såklart Dödsloppet.
Vad?
Jag vill åka hem.
Jag åker härifrån i rasande fart
Jag vill inte tillbaka hit snart
Hoppas aldrig för stället är galet
Hallå. Det är väl du som är Jace?
Ja, det är jag.
- Ska du inte vara på eftermiddagsloppet? -Är det nu?
Förlåt. Ligger jag illa till nu?
Mitt jobb är i teorin att se till
att alla ungar äter, sover och kommer till träningen i tid.
Men om jag har ont i magen?
Det godtar jag.
Är du inte orolig för att hamna sist på tavlan?
Nä. Hockey är inte riktigt min grej.
Jag är bara här för att min pappa tvingar mig.
Jaså?
Men det här stället är ganska galet,
och lägerdirektören är lite knäpp.
Tack. Tack!
Alltså jag fattar, alla gillar sport, men han överdriver.
Och grejerna ni måste ha på er som mäter allt...
De är lite som fängelseövervakning.
Ja, verkligen.
Han tar sig själv för seriöst, han är som...
En väldigt intensiv kille!
Typ: "Jag har snyggt hår, schyst skäggstubb och massa regler."
Han borde bli trött på sin egen röst, tycker man.
Men ändå fortsätter jag.
Just det! Och du gör det utmärkt.
- Visst. Jace, du missade löpningen. - Jag sa just det.
Gjorde jag? Förlåt.
Jag låter det passera.
För jag vet hur irriterande min son kan vara.
-Är det din son? - Ja.
Jag älskar gitarren, ta med den till talangshowen.
- Har vi en talangshow? - Nej.
Vad hände på löpningen? Snavade du?
Jag försökte knappt.
Ja, det syns på din svettiga panna.
- Okej. - Du, Evan.
- Du är 22:a på tavlan, inte illa. - Tack, coach.
Jag ska ha en extrakurs för de 20 bästa.
En tradition jag har sen flera år.
Du kan nå dit. Det vore kul att se dig där.
Tack, coach. Det skulle vara kul.
- Det där sved nog. - Det är lugnt.
Är det? För du är visst nummer 64 på tavlan.
Du är rankad som min mormor.
Det där var rätt onödigt.
Om du inte ger igen, är det jag som verkar elak.
Vad händer?
Jag vet inte. Jag ger bara inte allt.
Är det ditt knä? Jag trodde att du var helt bra igen,
Det är inte det.
Jag har nog bara ingen lust.
Vad? Nu börjar du skrämma mig.
Ja, jag vet. Det är konstigt.
Men jag har ändrat mig sen Glöm Bort Det.
Och hela det här lägret
känns som om jag går tillbaka.
Jag vill ha kul i sommar med mina vänner.
- Det här är kul. - Det här är stenhårt.
Det är som andra läger jag har varit på!
STEM, Modell FN, Starka Tjejer.
Var Starka Tjejer hårt?
Hundrafemtio tjejer som vill vara bäst? Det kan du räkna ut.
Jag försöker undvika sånt.
Det bara tar fram det värsta i en.
Är du arg på mig för att jag vill lyckas här?
Nej, nej. Gör din grej. Men det är inte min.
Och du har tur. För om det vore det,
skulle den här mormorn krossa dig.
- Nu känner jag igen dig. - Ja.
Men var är Nick?
Sist jag kollade var han ganska långt efter.
- Hej, får jag komma in? - Javisst.
Jag vill be om ursäkt.
Jag borde inte ha pratat om dig med din son,
fast jag visste ju inte det. Men det var inte okej.
Tack.
Jag är tacksam över det här jobbet,
och vanligtvis är jag rätt trevlig.
Förutom när du förolämpar mig, alltså.
Men nu när vi är trevliga, vill jag säga att din son...
Din son är väldigt duktig.
- Tycker du? - Jag är imponerad.
Det var roligt att höra.
Jag är singelmamma, vet du.
Jag lägger tid och ansträngning på honom, så...
Jag förstår. Jag är också själv med min son.
Vad du än gör, så fungerar det, för han klättrar på tavlan.
Tavlan.
Du har problem med tavlan.
Nej, vi är trevliga,
så nu ska jag vara trevlig och gå.
Men jag måste säga en sak.
Jag tror att tavlan kan skada ungarna.
Tavlan är ett sofistikerat mått på hockeypotential.
Vad mer mäter den?
Inte mänsklighet eller hjärta.
Den mäter 12 olika hjärtaspekter.
Du rankar barnen mot varandra så att hela lägret kan se.
Det är inte ett läger, det är en skola.
Alex, det här är sport. Vi spelar för att vinna.
Man kan inte vinna sommaren.
Du verkar besatt av den säsongen.
Så ta dig en isglass
och låt mig sköta detta.
När du har ett eget läger kan du göra vad du vill.
Så det är ett läger ändå.
Sof, jag nådde 20-i-topp.
Coles extrakurs. Bara för de tuffaste.
Ingen har sett Nick sen loppet och han svarar inte på mina sms. Så...
Okej, provade du med...
Några djurgiffar? Ja, en gäspande bebispanda.
Det borde ha fungerat.
Jag tror att han inte mår bra här.
Tror du att han mår bra?
Han mår säkert bra. Han är säkert bara upprörd.
Han ringer nog sina mammor.
Han pratar säkert med dem på FaceTime just nu,
de tittar säkert på bebispandan.
Vi borde gå och leta efter honom.
Jag har extrakursen om en kvart
och kan inte missa den.
Det är viktigt, och Nick mår säkert bra.
Okej. Jag ber de andra följa med.
Sofi.
Gå du. Annars kommer du för sent.
- Nick? Är du här? - Hallå där. Mellanmål?
Jag vispade ihop en avocadobaserad chokladmousse.
Varför? Jag menar nej, tack.
Varför?
Nick! Nick!
Det här börjar likna en skräckfilm,
och jag vägrar att vara offer!
Nick!
Vänta, varför letar jag på gymmet?
- Det är inte likt honom. - Han är här.
Han har inte sms:at.
Vi har letat överallt, det finns ingen annanstans.
Inte Nick.
Vad? Hur kan ni vara så lugna?
Nej då. Men vi visste inte att ni var så nära vänner.
- Har du någonsin ens pratat med honom? - Ja!
Jag tror det.
Jag har vant mig vid att han är med hela tiden
och det känns skönt. Han är som min hamster.
Och nu är han försvunnen, som min hamster.
Jag har hittat hans telefon.
Var han än är, tog han inte den med sig.
Jag såg pandavideon. Den är väldigt sömnig.
- Var kan han vara? - Jag vet inte.
Vänta, var inte Nick rankad på runt nittionde plats imorse?
Hur kan han vara 52:a nu?
Herregud. Han springer.
Det här är slutet.
Tack gode Gud.
Ja!
Du är klar.
Varsågod, våra nybakade välkomstkakor.
Njut av vistelsen, mr Constantine.
Kan jag hjälpa till?
Hej, jag undrar om jag kan få en nybakad kaka?
Tyvärr, de är bara för våra gäster.
Vad bra, för jag råkar vara en gäst som ska checka in.
Efternamn på bokningen?
Det borde stå på din dator där.
Du måste säga det, så jag kan kontrollera.
Den traditionella metoden för incheckning. Jag gillar er stil.
Namnet är... Constantine.
Verkligen? Jag har precis checkat in en Constantine.
Vad? Är farbror Dave här?
Ja, vi tog separata bilar. Jag tar kakan.
Går du inte på den?
Okej. Du vet inte var jag har varit,
och jag vet inte vart jag ska.
Det enda jag vet är att jag behöver den där kakan.
Bra. Det här kommer jag att klaga på i min recension.
Okej, ner med klubban, upp med blicken! Håll avstånd.
Coach!
Hallå. Kan ni avbryta?
Hej.
Jag hade rätt.
Det här lägret är galet. Ungar rymmer.
- Vad? - Nick Ganz har sprungit iväg.
Vad?
Du ska se till att idrottarna äter, sover och tränar,
samt stannar här.
Det är inte mitt fel. Det är inte jag som rankar dem.
Armbandet har GPS. Var är han, Marni?
Det verkar som om han är på strippklubb.
Nej, vänta. På ett hotell.
Okej, jag åker och hämtar honom.
Nej, jag åker. Gör ni era fåniga övningar.
Vilken dag, Earl.
Det finns ett ställe i närheten. Inget bra ställe.
De tvingar en att lyfta tunga saker.
Gratis läsk om du är tyst.
Uppfattat.
Nick. Herregud. Där är du.
Du hittade mig.
Jag är så glad att se dig. Mår du bra?
Tja, jag har inga pengar, jag har löparshorts
och mina lår är fastklistrade på pallen. Jag har mått bättre.
Vad är din plan? Vad ville du uppnå?
Jag hade ingen, förutom att slippa lägret.
Tills jag såg nybakade kakor delas ut till gästerna här.
Nu har jag en ny dröm.
Jag överlever inte en dag till på lägret.
Jag vet. Men man kan inte bara sticka.
Varför inte? Du tyckte inte ens att vi skulle stanna.
Vad?
Du sa det. Efter isbrytaren.
Du sa att vi inte var bra nog. Att vi borde sticka.
Men jag...
Jag är ledsen.
Mina problem med stället har inget att göra med
hur mycket jag tror på er.
Såklart att jag tror på er. Men stället är galet.
Jag kan nog inte gå tillbaka.
Jag vill tillbringa sommaren med mina vänner, och jag älskar hockey.
Men stället skrämmer mig.
Jag kan inte fatta att jag säger det här,
men om du inte vill gå tillbaka bara för att du är rädd,
tycker jag att du faktiskt bör gå tillbaka.
Varför det?
Nick, du är en av de modigaste ungarna jag känner.
Du var den första som anmälde dig till Glöm Bort Det.
Före Evan till och med. Och du hade det mesta emot dig.
Säger du att jag var sämst i laget?
Nej. Jag rangordnar inte barn.
Jag bara säger att du la manken till,
jobbade hårt och blev mycket bättre,
och det kräver stort mod.
Och om du tvivlar på din förmåga att passa in där,
kolla in dina prestationer.
Jag kollade avståndet hit. Du har sprungit 15 km till hotellet.
Hysterisk styrka. Den fanns i mig hela tiden.
Jag förstår inte vad det betyder.
Jag ska inte tvinga dig att göra nåt du inte vill.
Det är upp till dig. Bilen är här.
Till vänster kör vi till flygplatsen. Till höger åker vi tillbaka.
Rakt fram är ett lotteri, men du bestämmer.
Jag utarbetar ett pressmeddelande om det går snett.
Vad älskade Nick?
Jag vet att vi alla ber för att det ska gå bra,
men om Nick inte kommer tillbaka, kan jag paxa hans säng?
- Koob. - Kom igen.
- Din prio? - Fel tajming.
Jag kan inte sova.
Titta!
Ja!
Tack för hjälpen, mrs Constantine.
Ingen fara.
Nick.
- Tack och lov. - Mår du bra?
- Läget? - Vi saknade dig, kompis.
Gör aldrig så mot mig igen.
Tänk att du brydde dig så.
Jag får nog ett blåmärke, men jag känner kärleken.
Skönt att se dig. Vi behöver dig för att skratta i eländet.
Förlåt, jag förstod inte vad du gick igenom.
Vänner?
Jag tog med en sak som kan muntra upp dig.
Pucky. Hur mår du, kompis?
Vadå? Får man inte snacka med sin kudde?
Det betyder inte att jag gillar honom.
Jag lämnar dig inte.
Kom så går vi.
Bra jobbat. Tack.
Varsågod.
Ska du börja om med extrakursen?
Nej.
Isen ligger ju bara där.
-Åh, jösses! - Eller hur?
Jag trodde verkligen att han mådde bra.
Jag är ledsen. Jag är hemsk.
Bra. Ändra dig aldrig, Morrow.
Översättning: Lena Marie Larsson