Tidligere på The Mighty Ducks: Game Changers...
Hvordan fungerer det å velge fra nederst på tavla?
Jeg synes du skal gi laget en sjanse.
Det er en flott gruppe.
Jeg liker den blå stripen i håret ditt. Skikkelig tøff.
Du og tøffingen? Det ville blitt et fint opprør.
Jeg vil være med på laget. Jeg vil være Duck-spiller.
De høyrehendte spiller med venstre, venstrehendte med høyre.
Cole mente det var eneste måten å ikke ydmyke oss på.
Den Evan jeg kjente, ville aldri ha gjort det.
Dette er Anaheim Ducks' resepsjon.
Legg igjen en melding.
Hei. Jeg fikk nummeret ditt av Gordon Bombay.
Jeg ringer fordi jeg trenger hjelp.
Svar så fort du kan,
for barna her trenger hjelp med...
Hei. Er middagen ferdig?
Middagen er 19.00. Nå er den 20.30.
Og det er en fyr der borte med en mopp.
Dette er et tøft sted.
Det er utrolig hvor ofte du ignorerer timeplanen,
når jobben din her er å få barna til å følge den.
Jeg hørte bare "utrolig", og så bare...
Apropos timeplaner, i morgen er det fri fra turneringen,
så barna kan velge lagkapteiner.
Ja. Jeg kan si at de ikke velger noen
som vil ydmyke det andre laget ved å spille med feil hånd.
- Tenker du fortsatt på det? - Det var tre timer siden.
- Hvis noen burde ta på vei, er det meg. - Du?
Ja. EPIC lover topp-konkurranse.
Det er synd å si det, men Ducks leverer ikke akkurat der.
Vi beveger oss tregt mot storheten, og det er fortsatt mange kamper igjen.
Og du var så sikker på at du kunne hjelpe sønnen min.
Han dukket ikke engang opp i dag. Han er faktisk verre.
Nei. Og jeg hjelper ham med masse ut over hockey.
Og han vil tilbake på laget. Han sa det.
Jeg sier bare at du kom til meg med en masse snakk
om at vi gjør ting feil her.
Greit. Jeg har en plan som vil snu om på ting.
Et vendepunkt kommer. Mange vendepunkt.
Ring meg.
Se. Nå vet han hvordan han skal bruke høyre hånd.
Jeg beklager hvordan kampen skjedde.
Vi trenger ikke omtanke. Vi kan åpne vår egen dør.
- Jeg slipper ikke. - Vi går ikke gjennom.
- Greit. - Jeg skulle akkurat gå gjennom.
Nei, men dere sa... Hva vil dere?
Det er i gang.
Måtte du virkelig skyte inn det?
Beklager. Er det i gang, så er det i gang.
Men dere har slått opp. Det var gjensidig, så hva er problemet?
- Står til? - Takk.
Ikke noe problem.
Kleint.
Hei.
Beklager. Håndterte ikke den dørkonfrontasjonen så bra.
Jeg er ikke så flink med konflikter.
Derfor kan jeg ikke se på bake-konkurranser.
- Det er greit. - Går det bra?
Dette stedet er utrolig.
Jeg spiller den beste hockeyen jeg har spilt i mitt liv her.
Jeg burde være glad, ikke sant?
Men nei.
Jeg og Sofi slo opp.
Det er rart mellom meg og Ducks, og la meg være ærlig,
da Jace kom, ville jeg spenne bein på ham.
Jeg spurte meg selv: "Ga jeg opp for mye for hockey?"
Ja. Beklager. Det glapp ut. Min feil.
Men du er min beste venn, og jeg støtter deg.
Bare ikke foran dem.
Det er noe annet. Men åndelig støter jeg deg. Helhetlig.
Takk. Antar jeg.
Ok. Jeg kan gi deg noen tøffe sannheter, det mødrene mine kaller en tordentale.
For det vil regne, om du liker det eller ei.
Greit. Du tok disse valgene. Ditt ansvar.
Dominer-laget vil nok vinne hele turneringen.
Og så vil du få mulighet til å spille foran speidere.
Og jeg vil sitte der og si:
"Pokker. Min bestevenn spiller foran speidere."
Du har ofret så mye. Slik jeg ser det, er eneste mulighet å gå hele veien.
Du har rett. Hockey er kjæresten min nå.
Du kan ikke date en sport.
Å være kaptein er mer enn bare en ære.
C-en på brystet på sommershowet er som et søkelys.
- Og speiderne følger med på det. - Ja.
Vi gjør ting litt annerledes her på EPIC.
Vi venter til vi er noen kamper inn i sesongen før vi velger kaptein.
Slik kan man ta en velinformert beslutning om hvem man synes bør være leder.
Ingen av dere skal dra herfra
før dere alle er helt enige om valget.
Ok? Sett i gang.
Dette bør være enkelt.
Vi vet alle at det blir meg, så vi kan like gjerne velge nå.
Så kan vi slappe av resten av dagen.
Han har et godt poeng. Alle for Lawrence?
Hva er det med deg?
Jeg synes ikke Lawrence bør være kaptein.
Jeg bør være det.
Ok, folkens. Jeg vet at gårsdagen var tøff.
Men i dag må vi velge lagkaptein. Dette er så spennende.
- Ja. - Kom igjen.
Føles som å utnevne noen som kaptein på Titanic.
- Mens det synker. - Dere, kom igjen.
Dette er et stort øyeblikk. Da Evan dro, mistet vi en leder.
Vi ble et rorløst skip. Men nå er tida inne.
Dette er vår mulighet til å omgruppere. Vi skal få på roret og komme i stand.
Med en sterk kaptein til å lede oss er mulighetene endeløse.
Koob. Kanskje du bør være kaptein.
Nei. Beklager. Jeg mente ikke å være så inspirerende.
Jeg er ikke den rette. Fortsett.
Kanskje vi kan få Evan tilbake. Og hvem er Evan?
Jeg synes Sofi skal gjøre det.
La oss bremse litt her.
Vi kan ikke velge kaptein
uten å fokusere på kampen først.
Det er opp til oss å snu om på dette. Ingen andre vil hjelpe oss.
- Han vil hjelpe oss. - Bortsett fra ham, kanskje.
Greit, alle sammen. Samle tingene deres.
Vi skal på en spontan tur.
Greit, alle sammen. Klare?
Alex?
- Marni, hei. Hva gjør du her? - Tar bare de daglige skrittene.
Ti tusen om dagen holder beinskjørhet i sjakk.
Hva gjør du? Skal dere forlate campus?
Nei.
Jeg bare nøt naturen.
Ok. Jeg skal la deg fortsette.
Det ser ut som du drar.
Nei.
- Trener. Kan vi stoppe for en boblete? - Ja.
- Kanskje. - Herregud.
Nei, trener Cole lar ingen forlate campus.
- Dette bryter med reglene. - Det er kanskje hans regel, men ikke min.
Og tro meg, treneren ville støtte dette.
Vi har en utrolig mulighet i dag til å forbedre oss som lag,
som er det han alltid sier han vil ha.
Så hvis du ser slik på det, er det å si det å gå imot ham.
- Du har rett. Jeg vet ikke. - Marni, disse barna har det vondt.
Å alltid ligge under har sin pris.
Har du aldri følt hvordan det er å være underdog?
Hver dag.
Greit. Men jeg er elendig til å holde på hemmeligheter.
Slapp av. Han vil ikke spørre.
Og hvis han gjør det, si vi tok en lang løpetur.
Han mener jo at vi er trege og svake.
Stusser ikke ved at vi er borte hele dagen.
Vent. Hele dagen? Hvor skal dere?
Du sa du ikke er flink til å holde på hemmeligheter.
Riktig. Du er flink til dette.
Takk.
Barn, la meg presentere Honda Center.
Også kjent som hjemmebanen til Anaheim Ducks. Vi klarte det.
Ganske spennende, hva? Dette laget ble dannet...
Denne bygningen ble bygd på grunn av en gruppe med barn som dere. Kom igjen.
- Ja! - Ja!
Hvordan klarte du dette?
I Ispalasset
ga Gordon Bombay meg et telefonnummer å ringe
i tilfelle vi havnet i trøbbel.
En slags "knus glasset i nødstilfeller"-greie.
Hockey-nødtelefonen. I dag skal vi møte Anaheim Ducks' hovedtrener.
Det er ikke sant!
Går det bra?
- Ja. Helt fint. - Kom igjen, folkens.
Jøss.
♪FLY SAMMEN
Dette er sprøtt.
Se. The Ducks.
Der er de. Hei. Jeg heter Gabe. Jeg tror vi snakket på telefonen.
Ja.
Jeg er assistenten til assistenten til lederen for fanrelasjoner.
- Det er noe han fant på. - Han er den morsomme.
Uansett, jeg hører dere er Mighty Ducks.
Ja, det navnet betyr noe her omkring.
Vi skal gi dere førsteklasses behandling.
Greit.
Dessverre inkluderer ikke det å treffe treneren.
Hva?
- Hva? - Ja, jeg beklager.
Saken er den. I går var det en stor middag for Anaheim Ducks-sjefene,
med en Michelin-stjernekokk som ikke leste rommet.
De serverte and.
Så treneren er i en liten PR-krise nå.
Min venn Gordon Bombay sa at dere kunne gjøre oss denne tjenesten.
Du forstår ikke. Det var hel and. Den ble servert med hodet.
Jeg ville ikke si det foran barna.
Men treneren har dårlig samvittighet og vil ta det igjen senere.
Kanskje neste torsdag? Passer det?
Vi kan ingen andre dager. Vi skal egentlig ikke være her i dag.
Jeg beklager veldig. Men...
Vi vil jo ikke at en Duck-spiller skal dra skuffet.
Så vi har noen Anaheim Duck-kapser, puck-kaker.
Noen penner formet som hockeykøller.
De er litt ubehagelige å skrive med. De er deres.
Flott å treffe dere. Lykke til. Kvakk-kvakk!
Hva mer kan jeg si om meg selv?
Skuddpresisjonen min er skremmende høy.
Jeg kan sikkert benkpresse alle foreldrene deres.
Så Sidney Crosby på flyplassen en gang, og vi ga hverandre "står til"-nikken.
Han visste det.
Så det er ganske innlysende.
Kanskje innlysende.
Det var også innlysende for meg i fjor da jeg ble droppet fra gamlelaget.
Så tryglet de meg om å komme tilbake.
Også innlysende at det nye laget jeg startet, ikke vant en eneste kamp.
Vi kom oss til sluttspillet.
Jeg har hatt motgang hele hockeykarrieren.
Eneste grunn til at jeg er her, er at jeg vil det mer enn andre.
Hvis vi baserer kapteinen på talent alene,
har jeg ikke kjangs mot A.J. Jeg vet det.
Han trenger ingen av oss for å være god.
Han sa det.
Men jeg kan bare lykkes hvis vi alle lykkes.
Og det er dette jeg bidrar med som kaptein.
Jeg vil aldri slutte å kjempe for dere. Det lover jeg.
- Jøss. - Hva? Ikke noe "jøss".
Han sa det. Jeg var... Jeg er bedre.
Jeg ville vært en bedre kaptein.
Stemmer alle på Evan?
Det ser ut til at vi står fast.
- Hvordan skal vi løse dette? - Vi må finne ut hvem som ønsker det mest.
Hva med en utholdenhetskonkurranse?
- Jeg er med. - La oss gå til isen.
Eller kanskje ta med isen til oss.
Greit, folkens.
Velkommen til isbadingskonkurransen. En test av viljestyrke.
Den som varer lengst i karet, er kaptein. Er begge parter enige i vilkårene?
- Enig. Bare prøv. - Kom igjen.
Det er ikke noe problem. Jeg har is i årene.
Ja!
- Har noen et blad og stearinlys? - Ja.
Dette er nydelig.
- Solbriller, kanskje? - Solkrem?
- Begynner å få farge. - Helt klart.
Beklager folkens. Jeg føler at jeg sviktet dere igjen.
Nei, trener. Ikke si det. Se hvor nær vi er banen.
Dette er proff-is.
Og vi fikk disse hattene.
Ingenting slår kapsene. Én størrelse passer de fleste.
Og jeg spiste fire puck-kaker, så jeg er tilfreds.
Nei. Vet dere hva?
Vi kom ikke hit for kapsene og cupcaker. Jeg er straks tilbake.
- Tror du hun skal hente nøkkelringer? - Hvor er Jace?
Der. Jeg har lett etter deg.
- Hva er i veien? - Alt i orden.
Slutt å si det. Hva er det du ser på?
Det er bare mitt tragiske sammenbrudd.
- Er det Honda Center? - Jepp. Alt skjedde her.
Fjorårets sommershow.
Proffspeidere, collegespeidere. Største kampen jeg har spilt i.
Ja. Uavgjort med 15 sekunder igjen.
Jeg prøvde å få den ut, men det gikk ikke.
Da jeg trakk den tilbake, så...
Herregud.
Du skåret selvmål.
Så fælt. Det var leit.
Jeg legger den bort.
Jeg bare knakk sammen. Etter alle de årene, under alt presset.
- Det er faren min. - Han er ikke treneren din lenger.
Det er annerledes med oss.
Skal vi ikke bare gå inn til de andre igjen?
Jeg får ikke puste der. For mange dårlige minner.
Kanskje vi kan lage noen gode.
Her er lagkaptein-valg for Fokuser, Kjør på og Intensjon.
- Hva med Ducks? - Jeg aner ikke hvor de er.
Jeg bare lurte på om de hadde valgt kaptein.
Ja. Du verden.
Noen kan ha hørt at de tar en lang løpetur i dag.
Det er en flott dag for en løpetur.
Nyklippet gress og lett vind.
- Varmt, men ikke for varmt. - Marni, hva foregår?
- Alex snek seg ut av campus med dem. - Hva?
Gjorde alt jeg kunne, og kan ikke klandres.
- Barn får ikke forlate EPIC. En regel. - Kanskje det er din regel.
- Hva? - Ingenting.
Noe Alex sa, den du er sint på.
- Hva gjør hun? - Jeg kan ikke... Ok.
Jeg kan helt klart si dette. Hun ville ikke si det.
Ok, du kan gå.
- Greit, skal rydde skrivebordet. - Du får ikke sparken.
Takk.
Det var en berg-og-dal-bane.
Jeg skal ta meg av det. Jeg prøver.
- Hei, Gabe. - Alex.
Kun for spillere og personell. Hvordan kom du inn?
Folk ropte, og jeg bare fortsatte.
Vet bare ikke hva jeg skal si til barna.
Vi er på en hockeyleir, vi blir knust,
og de passer ikke inn.
Vet bare ikke hvordan jeg skal hjelpe dem, og jeg hadde håpet på noe stort.
Å få møte Ducks' virkelige hovedtrener
ville snudd om på ting, men...
Jeg beklager. Jeg vet det ikke er ditt problem.
Jeg vet bare ikke hva jeg skal gjøre.
Jeg kan ikke gjøre noe, for jeg er ikke trener.
Men jeg kjenner Ducks. Kom inn hit litt.
Jeg har gått på disse kampene i en evighet.
Jeg passet ikke helt inn i oppveksten. Du vet, en slags raring.
Spilte blokkfløyte til jeg var litt for gammel.
Så det var det. Men...
Da jeg fant ut at det profesjonelle laget
jeg elsket, var oppkalt etter noen utilpasse barn,
betydde det alt for meg.
Bash-brødrene, som var fryktløse.
Denne fyren, som oppfant en ny måte å slå pucken på.
Russ Tyler. Jepp, en gutt på tribunen. Han fulgte ikke reglene.
Så de tøyde reglene.
De lot ham ta pucken og legge den på siden,
og knokepucken tok av.
Denne pucken er pucken
Russ skåret med i Junior Goodwill-turneringen.
Spillere tar på den for hell hver gang de går på isen.
- Har hørt om knokepucken. - Nei.
- Bare spillerne. - Ok. Greit.
Uansett, for å gjøre en lang historie kort: De vant.
Og de vant fordi de bestemte seg for å gjøre ting annerledes.
De så på ting på skakke, på et vis.
Som Duck-spiller handlet det aldri om å passe inn
eller å prøve å finne noe stort som kan hjelpe deg.
Prøv å tenke smått. Det er det Ducks handler om.
Du trenger bare å finne ut dette rare flotte på skakke
for hvert av de barna.
Alex, du vil at Ducks' trener skal hjelpe deg.
Du er Ducks' trener.
Noen må ringe treneren Få ham til å komme og se
Og se
- At vi har mistet motet og håpet - Håpet
- Nick Ganz, de vil kjenne navnet - Navnet
- Mighty Ducks, vi skal endre spillet - Antar jeg...
- Vi kan fortsatt fly - Ja, fly
Faktisk skal vi kline til
Ja, ned som V-en Men vi flyr uansett
Ja, vi er Ducks Så vi flyr sammen
Sofi og Jace Jeg mener ikke å disse dem
Men de var der alene Kysset helt klart
- Hva? - Dere.
- Hei. - På med skøytene.
- Vi møtes på isen. - Ok. Kom igjen.
Dette er ingenting.
- Ingenting. - Dette er vanvittig.
Ja, dette er sprøtt. Men jeg gir aldri opp.
Jeg har ofret for mye i sommer.
Og jeg lar ikke det offeret gå til spille.
Dette er dumt.
Ja!
Kom igjen! Ja!
Kan noen fortelle meg hva dette er?
- En hockeypuck. - Dette er en knokepuck.
- Knokepuck? - Det stemmer.
Noen minnet meg på at de originale Ducks
ble utfordret akkurat som dere
av lag som skulle være bedre enn dem.
Så de måtte se på spillet på skakke.
DEN NASJONALE HOCKEYLIGAEN ORIGINAL KAMP-PUCK
Den var overalt og ingen steder.
Fatter ikke at det faktisk fungerte.
I dag vil jeg at dere skal finne deres indre knokepuck.
- Hvem er klar for å gjøre endringer? - Kom igjen!
Ok, Fries, du sa at broren din liker å bruke deg som målskive.
Vi skal utnytte det til din fordel. Greit. Fyr løs.
Fyr løs?
Den gikk inn.
- Skår! Kjør på! - Fortsett.
Gertie, Sam. Dere to er fryktløse.
Mens de gamle Ducks hadde Bash-brødrene,
vil jeg foreslå at dere er Smash-søsknene.
Gertie, du går den veien. Sam, gå rundt den veien.
Dere møtes på midten, lager en sandwich, og tar dem. Gå.
Ja. Altså, ja.
Jeg kaller den Anden. Kvakk, kvakk.
Trener, jeg vil skåre.
Ja, det er vel ganske på skakke for en keeper?
Ja. Flott idé.
Så hvor skal vi begynne? Jeg tenkte...
De vil ikke vente deg.
Sofi, du er skarpskytteren, men jeg synes vi skal gjøre noe nytt.
Legge press på dem. Prøve en knokepuck?
La oss gjøre det.
Slå den.
Bra. Kom sammen, folkens.
Flott jobbet.
Tror dere vi er klare for å dra tilbake og gi litt EPIC-juling?
- Ja, det er vi! - Vent.
Vi må fortsatt velge kaptein.
Jeg tror det er enkelt.
Jeg nominerer Jace.
Jace? Nei, jeg mente det ikke slik.
Nei, jeg skjønner. Altså, jeg forstår det heller ikke.
Kapteinen bør være den som elsker sporten mer enn noen annen.
Ja. Du har sett meg på isen. Bare kaos.
Men du er her ute.
Det krevdes mye mot for å gå ut på isen igjen.
Dere vet hva som skjedde med Jace på Sommershowet?
Det skjedde her.
Livet ga deg en knokepuck. Men allikevel er du her.
Det er åpenbart for meg hvor høyt du elsker sporten.
Ja, men...
Enig i Jace som kaptein.
Jeg er enig.
Inn med hendene.
Ducks på tre. Én, to, tre!
Ducks!
Hei. Jeg fant noen venner som sa de ville spille med dere.
- Det er de ekte Anaheim Ducks! - Så søtt. Mini-Ducks!
- Få se hva dere har. - Det er ikke sant!
- Herregud! - Kom igjen!
Ja!
Bra!
Ja!
Takk.
Morrow. Tok du med barna utenfor campus? Det er en grunn til at vi har regler.
Det handler om ansvar. Du tror visst ikke reglene er for deg.
Har dere i det hele tatt valgt kaptein? Ja? Hvem er det?
- Det er Jace. - Hva?
Noen ganger må man bryte reglene for å komme dit man ønsker.
Det var rått.
- Håper du blir en ekte Duck en dag. - Ja.
Se på ham. Utrolig.
Norske tekster: Marius Theil