Din episoadele precedente...
- Am dat prea mult pentru hochei? - Nu poți decât să mergi până la capăt.
- Ultimul rămas în cadă e căpitanul. - Asta-i o prostie.
Da!
Mâine, după cum știți, este începutul turneului.
Organizăm un turneu complet în care primele două echipe din clasament
au șansa de a participa la demonstrația de vară.
Trebuie să câștigăm acest turneu doar ca să ajungem în semifinale.
Vă prezint Honda Center.
- La ce te uiți? - La colapsul meu tragic.
S-a întâmplat chiar aici. Prea multe amintiri neplăcute.
Am putea să facem unele plăcute.
Fratelui tău îi place să te folosească drept țintă.
O să folosim asta în avantajul tău.
Voi sunteți Frații Zdrobire.
Sofi, vrei să încerci pucul vertical?
Vreau să marchez.
Sunt adevărații Anaheim Ducks.
Suntem gata să ne întoarcem să tăbăcim niște funduri la EPIC?
I-ai scos pe copii din campus? Ați ales măcar un căpitan astăzi?
Jace. Uneori trebuie să încalci regulile ca să ajungi la destinație.
- Aici erai! Mă urăști? - Pentru ce?
Eu te-am turnat antrenorului Cole.
Ți-am spus, nu sunt bună deloc să țin secrete.
- Cred că e în regulă. - Ce fată curajoasă!
Ai putea fi dată afară și ar fi numai vina mea.
Cole n-o să mă dea afară.
Fiind mamă singură, ai nevoie cu disperare de slujba asta.
Da, chiar cred că totul va fi bine.
- Bună! - Bună!
- Păi, micul-dejun. - E un dejun mititel.
Dumnezeule! V-ați sărutat.
- Nu. Poftim? - Da, Alex.
Îl știu pe antrenorul Cole de mulți ani și nu l-am mai văzut așa.
- N-a spus decât „Păi, micul-dejun.” - Dar cuvintele lui erau încărcate.
Bine, ne-am sărutat, dar te rog să nu spui nimănui.
Știu că abia ne-am apropiat, dar spune-mi tot!
Știi tu, a fost neașteptat, dar frumos.
Nu cred neapărat că o să iasă ceva.
Nu, trebuie să încerci.
Ai nevoie de o întâlnire adevărată, o să mă ocup eu de tot.
Nu știu cum e posibil să am o întâlnire. Locuiesc cu o sută de copii.
Va fi doar o cină. Ceva foarte discret.
Doar să te duci cu un sutien mai bun. Ce spui?
- Bine. - Da! Bine, pa!
Bună ziua, domnule! Am actualizări pentru Team Focus.
- Mulțumesc, Toby. - Da.
- Altceva? - Da, am vrut doar să te felicit.
- Pentru? - Mica ta întâlnire cu antrenoarea Alex.
- Nu eram... Adică... Cine ți-a spus asta? - Un domn nu spune niciodată.
Marni. Ea mi-a spus.
- N-a fost mare scofală. - Deci n-a însemnat nimic?
Nu e vorba de asta. Dar ce să fac? Să am o aventură de-o vară?
N-am mai fost cu cineva de ani buni.
Din fericire pentru tine, ai venit la locul potrivit.
Uite care e următoarea mișcare!
O să lași o dâră de petale de trandafir până la mașina ei.
Știi tu, Dracarys.
Ăsta e parfumul. Funcționează de fiecare dată.
- Plec. - Ăsta e biroul tău.
Da.
ECHIPA MIGHTY DUCKS: SEZONUL SCHIMBĂRILOR
Perseverance, ați terminat. Urmează Dominate.
- Cine e căpitanul? - Eu.
Tipul aproape a murit de hipotermie pentru sigla de căpitan de pe piept.
E nebun. Respect!
- Bună! - Bună!
- Ce faci? - Bine. Tu?
- Bine. - Bine.
E amuzant, dar Marni s-a prins de toată tărășenia
și i-am spus să nu zică nimănui, dar...
- Da, Toby știe deja. - Serios?
E amuzant, pentru că zicea:
„Ar trebui să luați cina. Vă aranjez eu întâlnirea.”
- Chiar e amuzant. - Da.
Adică, am putea face asta.
- Am putea lua cina. - Am putea. Adică...
- Doar dacă tu nu... - Nu, dacă tu vrei. Da.
Poate vineri? Când sunt toți plecați la film?
Da. Bine, atunci.
Despre ce este filmul? Stai să ghicesc! Despre hochei?
Mai mult despre fraternitate cu hochei în fundal, dar am înțeles.
- Facem și una distractivă? - Asta a fost cea distractivă.
Bine, Ducks, voi urmați.
Unde e căpitanul? Vreau căpitanul în centru.
E aici.
Bun, asta e cea oficială.
Jace, ce faci?
Bun, v-aș întreba dacă vreți să facem una amuzantă,
dar mi-e teamă de cum o să arate.
Haide!
Se pare că C-ul se simte ca acasă acolo, prietene.
Da, mersi. Jace este căpitanul vostru?
N-aș fi ghicit. Credeam că ura hocheiul.
Și eu. Dar și-a schimbat părerea când am mers la Honda Center.
- Ați fost la Honda Center? - Da, doar pentru o zi. A fost...
După ce scazi timpul pe drum și așteptarea,
n-am stat decât vreo două ore pe gheață.
- Ați fost pe gheață la Honda Center? - Și pe jumbotron.
Da, așa e. Dar nu e chiar atât de mare. Mai mult vorba de el.
Atât timp cât ții un jumbo-suc în mână, cuvântul își pierde tot sensul.
Pe curând, Jace!
Sunt oficial într-o relație acum?
Nu, nu chiar, deloc. Adică, nu s-au sărutat decât o singură dată.
S-au sărutat?
Stai să mă mai uit o dată la C!
Vine de la „carismatic”. Un lider înnăscut. Asta e!
Am ajuns la runda de departajare din turneu.
Primele patru echipe vor avansa în semifinale.
Priviți-i pe Ducks, cu un record de 3-0, conduși de un Jace Cole trezit la viață!
Hai, Jace!
- Da! - Prindeți pucul ăla!
Aduceți muștarul! Frații Zdrobire l-au făcut sendviș pe tipul ăla.
Cartofi! Nu mai e garnitură.
Își croiește loc spre titlul de antreu.
A deviat pucul și a marcat.
Ducks merg mai departe cu prima lor victorie.
Da! Pe ei!
Încă o victorie importantă pentru Ducks.
Trei la rând. Ducks au pornit motoarele la maxim.
Circulă vorba prin tabără că Jace și Sofi sunt împreună.
Și nu o să comentez, pentru că am 52 de ani.
Ce încântare e să-l vedem pe Jace cum preia frâiele meciului!
Oare acum o să vedem în sfârșit lovitura lui superbă?
Hai, că poți, amice!
Nu astăzi.
Da! Așa îl pui pe lateral. Da!
- Pucul vertical de sfârșit de meci. - Hai, Sofi!
Unu, doi, trei, Dominate!
Nu surprinde pe nimeni că Dominate se îndreaptă spre finală.
Vor juca cu câștigătorul dintre Hustle și Ducks.
Hei, Ducks! Gâsca e liberă!
Stați așa! Koob, portarul, pleacă în atac.
- Încearcă să înscrie? - Hai, Koob! Poți s-o faci.
Are doar portarul în față. Are toată poarta la dispoziție. Trage și marchează!
- Da! În sfârșit am dat gol! - Ducks câștigă.
Mergem în finală.
Vezi, eram învinși, iar acum am câștigat. E mai bine.
Așa e. Procentul meu de reușită e de 1.000. Nu mai trag niciodată.
- Bine. - Care-i treaba? Bună victorie!
- Mulțumim. - Da, și voi.
Nu-mi vine să cred că jucăm cu voi în finală!
Da, chiar o să fie ciudat.
Apropo, ar trebui să mergem la mine,
să ne uităm la un meci și să facem genuflexiuni.
Koob, nu trebuie să te întorci?
Nu, e în regulă. Pot să stau cu Sam și Nick.
Uite o idee trăznită! Vrei să schimbăm camerele?
Tu poți sta cu coechipierul tău,
iar eu mă mut cu băieții mei Ducks.
- Da, are sens. - Nu-i așa?
Da, noi ne putem lua la trântă,
iar Ducks pot sta împreună să facă ce fac tipii care nu merg la sală.
- Da, eu sunt de acord. - Nick?
Cred că mi-am uitat gutiera în baie.
O să mă omoare mamele dacă o pierd din nou.
- Poftim? - Deci, da. Scuze.
Da, sigur. E în regulă.
- Da! - Colegi de cameră Dominate. Bun așa!
Hei!
Sigur nu vii? Alergăm 15 km înainte de culcare.
Astfel, o să visezi că alergi
și îți menține ritmul cardiac ridicat în somn.
Eu rămân, omule. Tu continuă să hrănești fiara, bine?
- Zici cele mai tari chestii de căpitan. - Știu.
- Hochei la perete! Haide! - Da!
Haide, Mile!
Câștigă cine pune pucul mai aproape de perete.
- Ce câștigăm? - Mândrie, omule.
Bine, hai s-o facem!
Hei! Ce faci aici?
Poți să crezi că jucăm cu toții în campionat?
- De ce ai lucrurile aici? - Am schimbat camera cu Koob.
Cred că tuturor li s-a părut potrivit.
Deci ești coleg de cameră cu Lawrence? Bine.
Scuze. Mi-a trebuit o secundă să procesez gândul ăsta.
Ei bine, transformarea este completă. Nu mai sunt un Duck.
Ce pot să fac? Cum te pot ajuta?
Nu prea poți face mare lucru cu faptul că mi-am pierdut prietenii, dar mersi.
- Amice... - E în regulă. Doar că... nu sunt un Duck.
- Doar pentru o vreme. - Nu.
Nici măcar nu știu dacă mă mai acceptă.
Cred că am făcut o mare greșeală, asta-i tot.
Antrenorul Cole ia gustări.
Să știi că e o femeie cu care urmează să iau cina...
Are influență negativă asupra mea.
Pare mișto femeia aia.
Dar, dacă mănânci chipsuri vegetale,
încă nu te-a adus complet de partea întunecată.
Apropo, felicitări! Ducks au ajuns în finală.
Oficial, îmi mănânc cuvintele.
Mulțumesc. Mă bucură mai mult decât cina.
Și Jace? Dumnezeule!
În viața mea nu l-am văzut atât de concentrat pe puștiul ăla.
Bine, tot mi-aș dori să știe să tragă
și l-aș putea ajuta cu asta, dar...
Nu știu. Orice ai făcut,
are iar privirea aia în ochi, și nu-ți pot mulțumi îndeajuns.
- Se descurcă bine, nu? - Da.
Îmi place atât de mult de puștiul ăsta, și am încercat din greu, dar...
- O dau în bară. - Nu.
Ce mai zice de mine?
Știi tu, treaba cu faptul că simte presiune
și că uneori se gândește că îți retrăiești cariera.
N-am reușit să joc profesionist. Și acum îmi trăiesc visul prin el, nu?
Adevărul e că n-am jucat atât de mult pe cât mi-am dorit,
- ... dar nu pentru că eram incapabil. - Dar de ce?
După ce a murit mama lui Jace,
el avea nevoie de tatăl lui.
Așa că m-am îndepărtat de joc, deși mai aveam multe de dovedit.
Am înființat locul ăsta ca o modalitate de a rămâne apropiat de acest sport,
să-mi câștig existența.
M-am gândit că ar fi minunat pentru amândoi și e clar că nu-i așa.
El nu știe nimic din toate astea.
Și nu vreau să-l împovărez. Așa că te rog să nu-i spui.
Sigur că nu-i spun. Pare să fi fost foarte dificil.
Dar, omule...
Văd cât de mult vrea înapoi în hochei
și îmi doresc să îi pot fi alături.
Văd că lui Evan îi lipsește mult echipa
și lucrurile sunt foarte încurcate cu prietenii lui.
Aproape că ar trebui să le schimbăm iar locurile în echipele originale.
Da.
Știi, facem transferuri aici.
- Ce vrei să spui? - N-ai citit manualul antrenorilor?
Sigur, m-am uitat peste el. Dar ce spui?
Putem să transferăm iar copiii? Nu știu dacă ar fi de acord.
Dacă te gândești, asta ar rezolva problemele tuturor.
Mi-ar plăcea să-l văd pe Evan fericit din nou
și, dacă ți se pare că-l poți readuce pe Jace pe drumul cel bun... Nu știu.
Cred că le-am putea prezenta ideea asta.
Da, o să menționăm asta.
Așa îmi exersam lovitura în fața casei, încă de la cinci ani.
Trebuie să te concentrezi pe cutie, nu-ți face griji pentru plasă!
- Bine, acum, tu! - Bine, Dră. Șefă.
Vorbesc serios. Joci grozav, trebuie doar să-ți exersezi lovitura.
Da, doamnă!
Bun. Să încercăm din nou!
Jace, uită-te la mine! Acum uită-te la cutie!
Poți s-o faci.
Haide, Jace!
Dă o tură! E în regulă.
- E în regulă. - Bine.
Nu pot. Pur și simplu nu pot.
Misterioase creaturi. Femeile.
- Poftim? - Întâlnirea ta din seara asta.
Corect.
Din experiența mea, unei femei îi place să știe că ești prezent.
Deci, ce fac eu este să iau loc
și o privesc direct în ochi timp de un minut
și nu spun niciun cuvânt.
- Bine. - Uite! Haide, uită-te!
Trebuie să plec.
- Marni! - Da?
O să facem un transfer pentru finală.
Vreau să comanzi un tricou cu Ducks pentru Evan Morrow.
- În readucem pe Jace la Dominate. - Minunăție!
- Bine, mă ocup. - Mulțumesc. Pa!
Aici erai! Te-am căutat peste tot.
- De ce ești îmbrăcată așa? - Am spălat astăzi. E normal. Ce e?
Ești supărat?
Da, sunt supărat. Mă înlocuiești cu Jace?
Zău așa! Nu. De unde ai auzit asta?
I-am auzit vorbind pe antrenorul Cole și pe Marni
spunând să-mi dea un tricou cu Ducks.
Nu-mi vine să cred că vorbește despre asta.
Am avut o conversație și rămăsese că o să vă menționăm ideea.
- S-o menționați? - Păi, da...
- De ce ai face asta? - Mă gândeam că te face fericit.
- De ce? - Tocmai spuneai
că îți e dor de prietenii tăi și că a fost o greșeală să pleci de la Ducks.
Poate că am spus asta, poate că nu. Nu știu. E complicat.
Dar tot ce știu este că nu vreau să iei decizii pentru mine.
- Nu am luat o decizie. - Oprește-te!
Credeți că o să avem floricele la film?
Da, probabil. Dar o să fie făcute la aer cald.
Cred că pun drojdie pe ele. O să fie rău.
Scuze că te deranjez și-ți stric distracția cu prietenii mei.
Nu știu ce problemă ai cu mine. Doar stăteam cu echipa mea.
Echipa ta? Nu mai e echipa ta. Părinții noștri ne-au schimbat.
- Poftim? - Alex, e adevărat?
- Este... - Credeam că ești diferită.
Diferită de ceilalți antrenori.
Sunt. A fost o conversație, nu o decizie.
Sigur, imediat ce a reînceput să-mi placă hocheiul,
tatăl meu se gândește doar la el însuși.
- Nu, Jace. Nu este deloc așa. - Ba da. Mereu este despre el.
Chiar nu e așa. Te iubește foarte mult.
Mișto. Ei bine, știu că ție nu-ți pasă că sunt un Duck. Dar mie, da.
Îmi pasă. Normal că îmi pasă. Știți... Copii!
Te rog, nu vreau să fiu transferat.
Te-am auzit vorbind cu Marni despre tricouri
și nu știu de ce a spus mama asta.
E exagerat de protectoare
și nu crede că mă pot descurca pe cont propriu, dar pot.
Evan, poate că mama ta a adus în discuție,
dar eu am pus să fie făcut transferul.
Poftim? De ce? Tocmai am fost pus căpitan.
Știu, și asta e minunat.
Dar am muncit din greu și am sacrificat atât de multe lucruri!
Poate că lucrurile nu sunt bune între mine și prietenii mei,
dar o să învăț să trăiesc cu asta.
Vreau să rămân cu Dominate și să mă implic în hochei.
Hai să stăm un pic!
Într-adevăr muncești din greu.
Te-am urmărit tot sezonul și e impresionant,
dar, în final, s-ar putea să nu fie de ajuns.
- Ce tot spui? - Ești foarte bun.
Dar s-ar putea să nu-ți dorești să renunți la viață pentru hocheiul profesionist.
Poate vei dori să revii la rulotă la sfârșitul verii
și la viața cu prietenii tăi.
Ar putea fi cel mai bine.
Dar ești de acord ca Jace să renunțe la viața lui?
Ei bine, e o poveste ușor diferită cu fiul meu.
Da, a avut o perioadă dificilă, dar are...
- Are... - Ce, talent?
Și tu ai mult talent.
Chiar ai. Dar pretențiile NHL sunt la un cu totul alt nivel, Evan.
- Deci spui că m-am plafonat? - Unii oameni au un plafon, da.
Dar nu știi niciodată, nu?
Da, chiar nu știi niciodată.
Dar te înșeli. Și o s-o dovedesc.
- Bună! - Bună! Arăți frumos.
Ai pus să se facă tricoul?
Da, știu, am cam sărit calul.
- Urma să le menționăm, mai știi? - Scuze, cred că nu mă pricep.
- Să știi că ne cam urăsc. - Da, păi, o să vedem cum facem.
- Ce-ar fi să... - Da. Categoric.
Iată-ne! Cina sub lumina stelelor.
Mulțumesc.
Deci, în seara asta avem pui prăjit
cu amestec de salată verde și vinegretă cu zmeură.
Uite ce e...
Copiii nu știu ce e mai bine pentru ei.
Știu că nu vor să fie transferați. Așa că o să resping transferul.
Am citit în cele din urmă manualul și știu că pot face asta.
- Bun. Stai puțin... - Și niște focaccia caldă.
Ceea ce vreau să spun este că, da, m-am cam grăbit,
dar tot cred că asta o să aducă fericire copiilor, în final.
Fiul tău se va întoarce la prietenii săi,
al meu va reîncepe pregătirile pentru demonstrația de vară
în fața agenților de talente, unde îi e locul.
De ce trebuie să fie în echipa ta ca să ajungă în fața agenților?
Ei bine...
- Jucăm cu voi în finală. - Da.
- Poate câștiga oricine. - Da. Sigur.
Ce înseamnă asta?
- Chiar vrei să o spun? - Te rog.
- Chiar ne vezi pierzând în fața Ducks? - Da. Chiar vă văd pierzând în fața Ducks.
Asta nu se va întâmpla.
Bun, m-am înșelat. Am crezut că ai ceva mai mult în tine.
E foarte clar, ești același tip din lumea sportului
competitiv și arogant, ca atunci când am ajuns aici.
Atunci când ai venit cu o oră întârziere cu cartofi prăjiți?
Da, sigur o să dați lovitura la demonstrația de vară.
Bine, atunci.
E cineva interesat să bea invenția mea personală, Marni-tini?
Nu cred că o să facem asta, nu?
- Poate altă dată. - Bine. Mulțumesc, Marni. Ne vedem mâine.
- Toby? - Am venit să le spionez întâlnirea.
- Ce s-a întâmplat? - S-a terminat.
Ce păcat!
Și e păcat să irosim această cină rafinată.
Da, ai dreptate.
E foarte bună. Avem vinegretă cu zmeură.
Ascultați, oameni buni! Noi suntem responsabili acum.
Adulții vor să-și facă micile transferuri? Ei bine, la naiba cu ei!
- Fiindcă suntem o... - Echipă!
Antrenorul a vrut să ne destrame echipa. Nu vom accepta asta.
Ne-am adunat aici cu un motiv. Pentru că...
Rămânem împreună.
Zburăm împreună. Mai avem un meci să arătăm tuturor cine suntem cu adevărat.
- Și cine suntem? - Și cine suntem?
- Dominate! - Ducks!
Deci, când ajungem mâine acolo, nu jucați pentru ei!
Nu le pasă de noi. Jucați pentru voi și pentru coechipierii voștri!
- Și pentru un joc corect. - Modul corectitudine! Pe ei!
Ducks la trei! Haideți, echipă!
- Unu, doi, trei. - Ducks!
- Victorie la trei! Unu, doi, trei. - Victorie!
Subtitrarea: Diana Lupu