- Hvor er hun? - Hun gjemmer seg i skjulet.
- Hun er redd. - Er hun såret?
Føttene er blodige. Håndleddene også. Hun var nok bundet.
Det må jo være den jenta fra nyhetene.
Amanda?
Det er politiet, Amanda.
Hun var her inne. Æresord.
Hent hundene.
En privatetterforsker jobber ofte med saker som aldri blir kjent.
Hjelper dem som ikke kan gå andre steder.
Så telefonen fra Amandas foreldre overrasket meg.
Hun hadde blitt bortført for seks uker siden, men rømte.
Saken fikk mye oppmerksomhet av både politiet og FBI.
Hva ville de da med meg?
Vi ber deg fange personen som tok Amanda.
Men er ikke politiet fortsatt på saken?
Jo, men de kommer ingen vei.
Kidnapperen er fortsatt der ute.
Jeg fikk opplysninger om saken via nyhetene.
Ble hun tatt like i nærheten her?
Hun var på vei til en venninne i nærheten, men hadde glemt pc-en.
- Hun skulle tilbake hit. - Men kom aldri hjem.
Han gikk bort til henne og kastet et pulver på henne.
- De kaller det "Djevelens pust". - Skopolamin.
Han kjørte henne ut i skogen og låste henne inne i et skjul.
Han satte på henne et bind for øynene og bandt henne.
- Men hun rømte. - Ja, etter fem dager.
Politiet fant henne ved en gård.
Men han fremmet aldri noe krav om løsepenger?
Nei, og ikke kunne vi gitt ham stort. Jeg jobber som IT-konsulent.
Mari jobber som mattelærer.
Jeg beklager at jeg må spørre om dette, men...
Han rørte henne ikke. Iallfall ikke på den måten.
Alt i orden. Vi vet at det er relevant.
Vi vet ikke hvorfor han tok henne. Politiet sa at de trodde -
- at han kanskje planla å selge henne.
Kan jeg få snakke med Amanda?
Du kan prøve.
Amanda? Dette er mr Magnum.
Den privatetterforskeren vi fortalte deg om.
Hei, Amanda. Jeg er Thomas. Hyggelig å hilse på deg.
Hei.
Er det greit at vi snakker sammen litt?
Hvor er det? Akaka Falls?
- Et av dine yndlingssteder? - Nei.
- Han prøver bare å hjelpe deg. - Jeg sa at jeg ikke ville dette.
Alt i orden.
Det er...
Det er vanskelig å snakke med folk når man har opplevd noe sånt.
Man vet ikke hvem man kan stole på.
Jeg vet hvordan det er. Tro du meg.
Jaså? Vet du hvordan det føles?
Jeg ble tatt til fange da jeg var yrkesmilitær.
Jeg vet hvordan det er.
Jeg bare...
Jeg ønsker bare å legge det bak meg.
Men jeg greier ikke det når alle snakker om det. Jeg vil være i fred.
Slik var dattera vår.
Vi var så glade da de fant henne. Trodde vi fikk henne tilbake.
Men det var ikke denne jenta som kom hjem.
Det eneste som kan bringe henne tilbake, er å finne den skyldige.
Alan hadde rett. Amanda var fortsatt en fange, på en måte.
De trodde det ville hjelpe om vi fant kidnapperen.
Jeg tror de har rett.
Men hun må fortelle meg hva som skjedde.
Jeg trengte hjelp av en mildere sjel.
Seks av seks. Rå skyting!
- Mahalo, Kumu. - Klar?
Ja!
- Hva gjør du? - Gikk det bra?
Ja da. Fikk bare et lite infarkt.
- Tror du at jeg skjøt på deg? - Ikke helt utenkelig.
- Hun har rett. - Da ville jeg aldri bommet.
Ja!
Vil du overta for meg? Jeg må på kultursenteret.
Aloha...
- Nå? - Nå hva da?
Du vil be om en tjeneste. Spytt ut.
- Jeg er ikke ute etter noe. - Det er for en klient, eller hva?
- Da er det vel for deg? - Greit. Klienten heter Amanda Sako.
Den jenta som ble kidnappet.
Hva tror du at jeg kan få til, når hun ikke vil snakke med deg?
Du vet at Rick, Nuzo, TC og jeg ble holdt fanget av Taliban.
Ja, jeg har hørt om det.
Etter at vi greide å rømme, ble vi sendt til et sykehus i Tyskland.
Det traff vi en fyr som hadde mistet fire på laget sitt.
Ingen av terapiene funket på ham.
Det eneste som faktisk hjalp ham, var yoga.
Studier viser at yoga kan hjelpe folk med PTSD.
Jeg tenker at det kanskje kunne gagnet Amanda.
Og hun ble tatt av en mann. Hun slapper nok mer av med en kvinne.
Jeg vet ikke hva annet jeg kan gjøre.
Apollo liker deg. Og han er kresen.
Jeg akter ikke å svare på spørsmål.
Helt i orden. Jeg har ikke tenkt å stille noen.
- Hvorfor er jeg da her? - Det å snakke er nytteløst...
- ...når man er i din tilstand. - "Min tilstand?"
En tilstand av ubalanse.
Hensikten med yoga er å skape balanse.
Og så lenge du er i ubalanse, -
- er du ikke til gagn for noen. Særlig ikke deg selv.
Stol på meg. Tror du at jeg gjør dette for å holde meg i form?
Opp med armene!
Kom igjen!
Takk for at du kom, Katsumoto.
Trodde ikke du ville bistå. Du misliker jo "innblandingen" min.
Kanskje jeg har endret syn.
Jeg hjelper deg fordi det kan gagne oss begge.
Og spesielt Amanda. Her er saksmappen. Den er tynn.
Amanda ville ikke snakke med oss. Hun så aldri kidnapperen tydelig.
- Fant dere noe i nabolaget? - Nei.
Vi snakket med venner, lærere... Sjekket mobilen. Ingenting.
- Hvordan er det mulig? - Vet ikke.
Men gjerningsmannen er på frifot.
Kanskje han har tatt flere. Poenget er -
- at jeg vil ta ham før han tar andre, samt gi henne litt fred i sjelen.
Men jeg kommer ingen vei.
Så hvis du finner en ledetråd, er det fint.
Han som eier dette, fant henne der inne.
Men hun rømte rett før vi kom hit.
- Noen tanker om hvorfor? - Hun var nok redd.
Hun hadde sittet fem døgn i fangenskap på et mørkt sted.
Hun hadde vært bundet.
Han hadde holdt henne ute i skogen et sted.
Har du noen idé om hvor?
Fotsporene hennes kom østfra.
Vi tror at hun hadde løpt i to-tre timer.
Hun kan ha tilbakelagt 10-15 km.
- Så dere har undersøkt 250 km²? - Nærmere 300.
Og vi har finkjemmet hele området uten å finne noe som helst.
Én hånd. Rolig og langsomt...
Apollo!
- Jeg greier ikke dette. - Jo da, det gjør du så absolutt.
Og når du får det til, oppdager du at det ikke fins noe mer styrkende -
- enn når kroppen din gjør noe hodet ditt ikke trodde.
- Det er ikke så lett. - Ingenting er det.
Du kan ikke la det som skjedde deg sette kursen for resten av ditt liv.
- Hva gjør deg til ekspert? - Alder, for det første.
- Så gammel er du da ikke. - Mange takk.
Men alder er noe mer enn bare det å måle tid.
Det er et arkiv av erfaringer.
Og jeg har også hatt en del ubehagelige sådan.
Hvordan...
Jeg sa jo til deg at jeg ikke gjør dette bare for å holde meg i form.
- Nei! - Nesten!
Hei. Er alt bra med Amanda?
Ja...
Og jeg tror at hun er klar for å si noe.
- Det er mye jeg ikke husker. - Fortell bare det du husker.
Jeg fikk ikke løs hendene mine.
Til slutt dro jeg tommelen ut av ledd.
Jeg ante ikke hvor jeg var.
Jeg bare løp, så fort jeg kunne.
Så fant jeg huset til den mannen.
Jeg husker ikke stort mer.
Du er en veldig sterk, ung kvinne.
Higgins har rett.
Da jeg satt fanget i Afghanistan, -
- hadde jeg fått tre ukers opplæring i hvordan å rømme.
Og vi var fire stykker.
Du var modig nok til å rømme helt på egen hånd.
Vil du gjøre noe for meg?
- Kan du lukke øynene dine? - Hvorfor det?
Da vi hadde rømt, ble jeg ledet gjennom denne øvelsen -
- for å huske detaljer fra fangenskapet.
Da fant vi ut hvor vi hadde vært. Jeg vil gjøre det med deg.
Bare slapp helt av.
Tenk på det første skrittet utenfor.
Ikke bare hva du så, men også hva du luktet, hørte, berørte...
Alt er viktig.
Blåste det? Passatvind?
Nei...
Men jeg kjente en lukt.
Nesten som mynte. Eller furu.
Eukalyptus?
Du gikk inn i skogen og luktet eukalyptus. Hva mer?
Det var en plante der med merkelige frø.
- Hvordan da? - De var store.
Nesten like store som en mobiltelefon.
Det høres ut som et uhi-uhi-tre.
Også kjent som Mezoneuron kauaiense.
Ja, det stemmer.
- Det har jeg aldri hørt om. - Nesten utryddet. Sjelden.
- Hvor vokser det? - Bare på lesiden på Oahu.
- Lesiden? - Hva er det?
Politiet lette på østsiden, hvor de trodde Amanda kom fra.
Men den blomsten vokser ikke der.
- Hun kom fra vest. - De lette på feil sted.
Nordøstre kvadrant er undersøkt. Ingen tegn til bygninger.
Men løvverket er veldig tett. Jeg drar lenger sørover.
Oppfattet. Nordøstre kvadrant undersøkt, drar sørover.
Hva synes du? Virker dette kjent?
- Nei, overhodet ikke. - Vær tålmodig.
Du er litt anspent. Jeg tror du bør gjøre mer yoga.
Kanskje Hundefjes-stillingen?
- Den fins ikke. - Jo da.
Jeg skal be Higgins vise deg den. Hun liker å se folk lide.
Jeg har ikke vandret slik siden vi flyktet ut av Korengal.
Der dere satt fanget? Det må ha vært skrekkelig.
Herlige tider. Fine minner.
- Godt at dere hadde hverandre. - Ikke alltid.
De satte Thomas i isolat i lange perioder av gangen.
Vi ante ikke om han levde.
Spretten-kanin-stillingen og Har-nettopp-spydd-stillingen.
- Det er mulig jeg har funnet noe! - Thomas!
Hva ser du?
En merkelig, mørkegrønn flekk cirka 6 km sør for dere.
Sa Amanda at det var sement?
Sement holder på fuktighet. Plantene rundt blir frodige.
Greit, send oss koordinatene.
- Se der! - Må være fra den 2. verdenskrig.
Jeg ser meg litt rundt.
Thomas.
- Det var her hun satt. - Magnum!
Jeg tror jeg har funnet noe.
- Ser ut som ATV-spor. - Etter kidnapperen?
- Ville de vært her etter seks uker? - Det regner sjelden her.
Så det er mulig.
Hva var det der?
Flanker ham!
- Pen takling! - Takk.
La oss ta en prat!
Sett i gang med åstedsgransking.
- Du har vel ikke avhørt ham? - Vi måtte jo slå i hjel litt tid...
Carter Ning, dette er etterforsker Katsumoto.
Han har bodd i bunkeren i flere måneder.
Han trodde vi var purk. Han er siktet for besittelse.
- Kidnappet du denne jenta? - Nei.
- Du så ikke på bildet. - Jeg har aldri sett henne før!
Fortell ham det du fortalte oss.
Greit. Hvilken del av det da?
Om det som skjedde her for seks uker siden, geni.
Det kom en "treklemmer" hit. Han sa at han skulle studere dyrelivet her.
- Jeg fikk $500 for å forsvinne. - Kan du beskrive "treklemmeren"?
Hvit fyr, normal høyde, vanlig hår...
- Du må gi meg noe spesifikt. - Jeg så bare på pengene.
Dette fant sted dagen før Amanda ble bortført.
Dessuten kjørte fyren en ATV, eller hva?
Den var splitter ny.
Hvis det han så stemmer, må det ha vært Amandas kidnapper.
Sporene er der nede. Finner dere modellen, kan dere finne kjøperen.
Kanskje. Det er ti forhandlere på øya.
De fleste leier ut til turister. Vi må ta kontakt med dem.
TC kan ta turistsjappene. De sender turister til ham, og omvendt.
Kan jeg få et ord med deg?
- Jeg tror han snakker sant. - Ja, men vi må bekrefte det.
Da skal vi sørge for det.
Jeg så ikke stort, men...
Han som tok meg, var hvit. Eldre.
Hei, Amanda. Etterforsker Katsumoto. Husker du meg?
- Amanda? - Er alt bra med deg?
Unnskyld. Er det noe galt?
Hva er det, vennen min?
- Det er skiltet ditt. - Skiltet?
Var mannen som bortførte deg en betjent?
- Hun var redd oss! - Skiltet kan ha vært falskt.
Inntil vi har avklart om en betjent var involvert, må vi holde tett.
- Om bunkeren, ATV-en, alt sammen. - Hva med teknikerne?
Jeg har folk jeg stoler på.
De skal formidle funnene sine kun til meg.
- Jeg skal holde deg oppdatert. - I like måte.
Magnum, si til henne at jeg er lei meg for dette.
Jeg trodde at jeg hadde blitt bedre.
Jeg er så lei av å være så redd hele tiden.
Faren min sa en gang til meg -
- at det å være tapper, ikke betyr at man ikke er redd.
Men man har bestemt seg for å gjøre noe viktigere enn å følge frykten.
Som hva da?
Da jeg satt i fangenskap, var jeg ingen mønsterfange, akkurat.
Jeg prøvde å stjele en radio. Prøvde å stjele et våpen.
Så jeg ble kastet i et fangehull. Det var mørkt og ensomt.
Jeg følte at hver eneste dag kunne bli min siste.
- Jeg var redd. - Var du det?
Ja. Men det kunne jo hende at vennene mine hadde det verre.
Jeg bestemte meg for at de var viktigere enn frykten min.
Hvis jeg bare greide å overleve, kunne jeg hjelpe dem med å rømme.
Og det greide vi.
Hør her, Amanda. Du er redd.
Det skjønner jeg. Men du er også tapper.
Svært få ville greid å gjøre det som du gjorde.
Og svært få ville greid å håndtere det som du gjennomgår nå.
Det skal du vite.
Jeg er nødt til å ta denne.
Ja, TC?
TC hadde en ledetråd.
En håndfull ATV-er ble leid ut i den tiden Amanda ble kidnappet.
Og heldigvis måtte alle leierne oppgi en lokal adresse.
Denne eies av et eiendomsfirma som driver med korttidsutleie.
- Jeg har en god følelse for denne. - Det sa du ved de tre forrige også.
- La meg forklare deg noe... - Mannsinnsikt. Flott.
De aller fleste ledetråder fører til ingenting.
Man må være optimistisk. Ellers blir man deppa av jobben.
Vi får vel slippe inn oss selv.
- Vi kaster bort verdifull tid. - Vil du prøve?
Gjerne det. Flytt deg.
Problemet med slike korttidsfirmaer -
- er at de smører låsene. Da blir det veldig vanskelig å...
- Skulle du si noe? - Du trenger ikke å godte deg sånn.
Jo, så absolutt.
Jeg tror vi har funnet stedet.
Overvåkingsbilder av familien Sako.
Et kart over nabolaget deres.
Alans og Maris timeplan.
- Hele familien granskes. Hvorfor? - Disse bildene ble tatt i går!
- De blir overvåket fremdeles. - Jeg ringer dem.
Uansett hva kidnappingen handlet om, så er det ikke over.
Jeg skjønner det bare ikke.
Hvorfor tok han mamma? Jeg vil snakke med pappa!
Han er i Pearl City. Rick og TC henter ham med helikopteret nå.
Hør her, Amanda. Vi skal finne moren din.
Vi skal finne henne og hente henne hjem. Greit?
- Funnet noe? - Muligens.
Beklager, Amanda, men jeg må spørre deg om noe.
Virker denne mannen bekjent?
- Det var ham! - Kumu?
- Bli med meg, lille venn. - Jeg kommer snart.
- Mr Magnum? - Vi skal finne moren din.
Det lover jeg deg.
- Du bør ikke love sånt. - Hun trenger å føle håp.
- Hvem er han? - Nicholas Warner.
Vi fant et fingeravtrykk av ham i bunkeren.
Dømt for vold i New York.
Kom for seks uker siden med Benjamin Keeble.
- Så det er to kidnappere? - Først blir Amanda tatt, så moren.
- Hva vil de med denne familien? - Jeg aner ikke.
En nabo så en grå varebil utenfor huset.
- Håper vi kan spore den opp. - Vi hjelper deg.
- Det går ikke. - Vi er innblandet alt.
Nå vet vi at de ikke er politi. Du må trekke deg.
Jeg trenger også den pc-en som du fant.
- Hvilken pc? - Den du fant i utleieleiligheten.
Du ville ikke hatt dette sporet, hadde det ikke vært for oss.
Greit. Dere kan få granske pc-en.
- Fortell meg om alt dere finner. - Avtale.
- Du vil ikke angre på dette. - Jo.
Hallo?
- Alan! - Hvor er du?
Hvis du vil se kona di igjen, gjør du som vi sier.
Er det forstått?
Rick og TC sa at Alan aldri dukket opp. Han svarer ikke i mobilen.
- Hva for noe? - Kan du spore mobilen hans?
Han er på kontoret sitt i sentrum. Hvorfor er han på jobb nå?
Først dattera hans, og nå kona.
Kanskje noen ønsker å presse Alan til å gjøre noe.
- Han jobber som IT-konsulent. - Vi bør dra dit.
Er han i kontakt med kidnapperne, kan vi finne dem.
Ta heisen opp til 14. etasje.
Greit.
- Dette er interessant. - Hva da?
Kidnapperne hacket seg inn på kameraene på jobben til Alan.
- De gjør det fremdeles. - Noen tegn til Alan?
Han er i 14. etasje. Snakker i mobilen. Han ser nervøs ut.
Han snakker med kidnapperne. Noe skjer.
Nå mistet vi bildet av ham.
Finn kottet til vaktmesteren. Døren er ikke låst. Gå inn.
- Ser du ham? - Nei.
Tror jeg vet hva dette handler om.
Jeg fant nettopp masse opplysninger om Andrew Gore. Timeplanen.
- Hvem da? - Hawaiis statsadvokat.
Går til angrep på den kinesiske mafiaen i Honolulu.
- Hva har det med Alan å gjøre? - Gore har reist rundt til vitner.
Når han er her i Honolulu, jobber han i Alans bygning.
Men uansett hvor han er, har han livvakter døgnet rundt.
Kan alt dette handle om et attentat?
Ifølge timeplanen var Gore i bygget da Amanda ble kidnappet.
Og nå er han der igjen. Jeg tror at kidnapperne -
- vil presse Alan til å bistå dem med å drepe Gore.
- Men da Amanda rømte... - Måtte de vente til Gore kom tilbake.
Kanskje de må få Alan til å slå av sikkerhetstiltak i bygget.
Eller så vil de bruke ham på en mer direkte måte.
Alan er byggets IT-fyr. Han kan gå overalt uten å vekke mistanke.
Han kan komme seg tett innpå alle som er der.
Så du tror at de vil tvinge Alan til å drepe Gore?
Greit. Jeg er her inne.
Det står et malingspann på hylla. Åpne det og ta det som er i det.
Jeg skjønner ikke dette...
Den mannen er i møterommet i 22. etasje.
Han vil snart gå derfra og ut i vareheisen.
Og når han gjør det, skal du skyte ham.
- Det kan jeg ikke! - Jo da.
Du vokste opp med jakt og skyting. Du kan håndtere et våpen.
Men ikke å drepe et menneske.
Du har ikke noe valg. Noen kommer til å dø i dag.
Og det blir enten denne mannen, eller din kone.
Hvorfor gjør de det ikke selv?
Den som avfyrer skuddet, slipper aldri ut av det bygget.
Vi er nødt til å varsle Katsumoto om dette.
Hvis han får vite at statsadvokaten svever i livsfare, -
- må han varsle sikkerhetsvaktene der. Når kidnapperne ser det, -
- kommer de til å drepe Mari.
Så vi må finne Alan og gjøre dette i det skjulte. Vi to.
Greit. Hva er planen?
Nå må du sovne, kompis.
Dette føltes ikke særlig greit. Men jeg trengte uniformen hans.
Alan befinner seg i 22. etasje.
Og sikkerhetstiltakene der tyder på at det er der Gore befinner seg.
- Vi har liten tid. - Greit. Ta av deg klærne.
- Ha øynene på skjermen. - Ærlig talt. Gi deg.
Du bør ikke røpe noe. Det vil ikke være bra for Mari.
Alt i orden. Detektoren slår ut på så å si alt.
Vi har sporet varebilen til et hus i Ewa Beach. Vi går inn nå.
Jeg ville varsle deg. Hvor er du?
Takk. Vær forsiktig.
AG er på farten.
- La være! - De dreper henne!
Politiet slår til mot kidnapperne i dette øyeblikk.
Det ordner seg. Stol på meg.
AG nærmer seg heisen.
Politiet! Ned på knærne!
Ikke rør dere!
Du gjorde det rette.
- Hvordan gikk det, Katsumoto? - De trakk våpen.
De trakk våpen mot et SWAT-team. Vi måtte ta dem ut.
Og hva med Amandas mor?
Katsumoto?
Vi fant henne ikke i huset. Vi aner ikke hvor hun er.
Uforklarlig. Hun var hos dem da jeg snakket med henne.
Vi skal finne henne.
- Han du så snakket med Alan... - Mannen med brillene.
Du må finne ham umiddelbart.
Hvor er hun? Mari Sako!
- Jeg kjenner ingen Mari. - La være!
Hør her. Vennene dine er døde.
Politiet er på vei. Du har bare én ting å gjøre her:
- Samarbeid. - Drit og dra!
Fortsett.
Hvor er Mari Sako?
Greit!
Jeg kan ikke si noe. Sikkert at han snakker sant?
Der nede!
Han sa han hadde begravd henne. Det må være der!
Få oss ned på bakken, TC!
Løp!
Mari, kan du høre meg?
- Du traff noe! - Grav videre!
Mari, kan du høre meg?
Hold ut! Pass på at den ikke faller sammen!
Ta ett drag til!
Bare litt til!
Kom her!
Mamma!
- Du fortalte meg ikke om Alan. - Det stemmer.
Jeg er fortsatt sint, men la oss slå en strek over det.
- Vil du ikke ha en klem? - Så ingenlunde.
Takk ms Higgins, Teuila. Mine herrer.
Du holdt løftet ditt. Tusen takk, mr Magnum!
Oversatt av Lars-Kristian Holmsen www.sdimedia.com