Čau, Denise.
- Vytuhla jsi. - Jo.
Spím, když spí táta.
Takže vlastně celou dobu, co tu jsem.
Jaký byl let?
Od vzletu až po přistání tam brečelo mimino. Celou dobu,
a to nepřeháním.
To je mi líto.
Jak dlouho ti Tonia dovolí zůstat tentokrát?
Tak to úplně není.
Co to má znamenat?
No, když tě člověk, kterého si vezmeš,
překvapí, že je lhář a podvádí,
jediná možnost je rozvod.
Bože, to mě mrzí.
- Jo. - Ne kvůli ní,
ji ani neznám.
Jsem ráda, že jsi tady…
i tak.
I za těchhle mizerných okolností.
Jak je na tom?
Ještě pořád jí…
No, teď očividně ne, ale…
Vážně?
Takže mu možná zbývá ještě pár týdnů?
Tati.
Tati?
Děláš si srandu?
- To si děláš srandu. - Co?
Jsem tu každý den od rána,
ještě než se vymění sestry, a nic. Už několik dnů.
Ty si sem jen tak nakráčíš a najednou se probudí.
Kdo by chtěl o tohle přijít?
Ježíši, to je tvůj žaludek?
Co? Ještě jsem nesnídala.
Čekala jsem na vizitu, která tu ještě nebyla.
Ten, který rozumí tomu, co doktoři říkají, už je tady, Denise.
Tak si můžeš pro něco zajít.
Tak jo.
- Nic, pořád fibriluje. - Ještě jeden šok.
- Ustupte. - Nabít na dvě stě.
- Všichni ustupte. - Můžeš.
Pouštím.
Asystolie. Bez odezvy.
- Potřebuju přepnout… - Co se stalo?
- Pojď sem. - Panebože.
- Epinefrin? - Říkali, že se ještě drží.
- Že má ještě čas. Já to… - Já vím.
Nikdy to nemůžou vědět jistě.
- Pořád nic, doktore. - Nevidím žádné změny.
Končíme. Čas úmrtí je 12:43.
Johnny.
Vypadáš vystrašeně. Bojíš se?
Fakt nemáš žádný důvod.
Tohle už máme v rodině.
Jsme krev Cosy Nostry, toho největšího kápa.
Alberta Anastasia.
Nejvyšší popravčí.
Ty jsi takovej taky, Johnny. Poznám to.
Takže, Chile relleno.
Taco specialita.
Ještě něco, pánové?
- Ne, to je vše, díky. - Dobře. Buen provecho.
Gracias.
Připravený?
Jdeme na to.
Co to sakra je?
Proboha!
Co je to za blbou restauraci? Můj kluk snědl sklo!
PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Ronnie mi říkala, že ses nastěhovala zpátky.
Vážně?
Jo, nastěhovala.
Myslela jsem, že se před Johnem schováváš.
Co když se tam objeví?
Rozhodla jsem se, že už nechci mít strach.
Nebudu se ho bát.
A chtěla jsem domů, takže…
jsem doma.
Dobře, no…
jestli jsi si jistá.
Jsem si jistá. Ale mám tě ráda, jsi hodná, že se staráš.
- Já tebe taky, mami. - Měj se hezky, zlato.
- Pa. - Pa.
LIDO DEL MAR APARTMÁNY
- Ahoj. - Ahoj.
- Dobré ráno. - Přinesla jsem ti snídani.
- Děkuju. - Dneska měli ty bagely s vajíčkem.
Moje oblíbené.
Koupila sis i pro sebe?
Ne, já mám ráno pracovní poradu a…
tam vždy objednávají ty croissanty z Pandorfu,
takže si počkám na ně.
- Dobře. - Cítíš se dobře?
Jo.
- Udělám ti kávu nebo… - Ne.
Mám poradu. To je dobrý, Johne, díky.
Trochu…
jsem pátral.
A našel jsem pár slibných právníků.
Vím, že musíš do práce, ale…
Můžeme si promluvit?
- Prosím. - Jo.
Cítím se jako…
bychom teď kolem sebe kroužili.
A mluvili jsme o věcech, které musím udělat…
abychom se posunuli dál.
Ale…
pravdou je, že nemůžu…
dokud nepřestanu.
Už se nesmím vymlouvat.
Chci se polepšit, ale…
bez toho.
Chci se zbavit té závislosti a očistit své jméno.
Chci udělat všechno to, co jsem řekl, že udělám.
Chci, abys byla hrdá.
To chci.
To chci taky.
Takže jako doktor si myslíte, že je to v pořádku?
Podporujete to?
No, největší nebezpečí tak náhlé abstinence je riziko relapsu.
Protože jdete ze šedesáti rovnou na nulu,
aniž byste na to tělo připravili.
Ale pro někoho odhodlaného, kdo se nenechá zviklat…
to může fungovat.
I dlouhodobě.
I pro lidi, kteří jsou na světě úplně sami.
No, jestli…
Jestli to je to, co opravdu chceš.
Kdyby se to zvrtlo, vždycky můžeme zavolat 911.
Než něco uděláte, prohlídnu vás.
- Ale no tak. - Řekl jsem vaší ženě,
že nemáte žádné zdravotní obtíže, takže to zkontroluju, abychom měli klid.
Mezi námi dvěma?
Vidím spoustu lidí,
drahých poloviček, kteří mají ten prázdný pohled co vy.
Vytrpěla jste si už dost a on teď říká, že se chce změnit…
a vy nevíte, co cítit.
Zmatek, vztek, nejistotu, pochyby, nic z toho není špatné,
nemusíte to přestat cítit,
abyste mu v tom pomohla.
Můžete to cítit.
A taky můžete…
mu v tom nepomáhat vůbec.
Máš uklízet.
- Jsem unavený. - No, ale nemůžeš nedělat nic.
Není to práce, Denise. Je to jen pro kapesné.
A nekontroluje to.
I tak bys to měl dělat.
Co? Něco jsem udělal a pak jsem přestal.
Budeš tam mít flašku od kečupu s vodou uvnitř, foťák a kámošku Lauru.
- Laru. - Laru.
Vyliješ trochu vody, aby byla zem hezky mokrá.
Lara uklouzne a spadne, ty tu škodu rychle vyfotíš.
Danoův bratranec Chuck vezme případ,
zažaluje supermarket za škodu,
a všichni budeme mít veselé Vánoce.
Jak to šlo, děcka?
Může už Danoův ksicht z těch popelníků jíst?
Jo.
Co?
John si na baru četl komiks.
Jo?
Takže…
tě nechal udělat všechnu tu práci, zatímco on odpočíval?
No…
tady máš 20.
A 20 pro tebe.
- Proč dostal stej… - Vlastně…
pro tebe jen deset,
bonzačko.
Tak jo.
Půjdeme se najíst a pak do kina.
- A co škola? - Škola je pro pitomce.
Jsi v pohodě? Mám ti něco donést? Mám…
elektrolyty. Koupila jsem banány…
Jo, zatáhnu to.
Bože. Jsi úplně mokrý. Dám pod tebe ručník.
- To je jen křeč, to nic. - Pusť mě, kurva!
Promiň.
To nic.
Sto šedesát na sto deset.
- Potřebuju led. - Zavolám sanitku.
Ne, systolický 160 ještě není tak moc.
Ne! Co když mi v sanitce nebo nemocnici něco píchnou?
Když to bude nad 180, můžeš… podej mi další led.
Pojď. Pomůžu ti.
Už se na mě nedíváš jako dřív.
Ahoj.
Už jím tak desátou sušenku.
A půl banánu.
Panebože.
Dokázal jsi to.
Jsi na mě hrdá?
To jsem.
TERRA VIDEOHOVOR
Ahoj, zlato.
Ale ne.
Co se stalo?
- S Jimmym jsme se rozešli. - Ach, zlato. Dobře.
To mě mrzí, zlato.
Stěhuje se, takže se musím taky vystěhovat, ale to je…
v pohodě, protože tady už stejně nechci být!
Ach, zlato. A co budeš dělat?
- Najdeš si… - Já nevím. Chci domů.
- Můžu bydlet u tebe? - No…
- Tady? - Prosím!
Nechci tady být.
Dobře, jo. Samozřejmě, že můžeš. Můžeš přijet a…
Můžeš tady bydlet.
- Vážně? - Jo.
- Tak jo, mám tě ráda, mami. - Já tebe taky, zlato.
- Ahoj. - Ahoj, Cashi.
A já jen:
„Proč jsi něco neřekl dřív?“
Protože já jsem si myslela,
že jsme v pohodě.
- To musel být šok. - Mami, nepřerušuj mě.
Promiň.
Potřebuju…
se na chvíli soustředit na…
zotavení a růst a na svou…
identitu...
na sebe sama.
To zní skvěle.
- To je dobrý nápad. - Jo.
Můžeš pracovat z domu, že?
- Proč bych pracovala z domu? - Potřebuju, abys to dělala to,
cos dělala, když jsem byla malá, škrábala mě po hlavě…
nehty, když jsme sledovali televizi.
Vzpomněla jsem si na to, když jsem ráno brečela.
Pojď sem.
Máme ještě horkou čokoládu?
- Je tu trochu zima. - Jo. Myslím, že…
Ne, zůstaň tady.
Dobře.
Odkud to máš?
Tak to prostě je, holčičko.
Tak proč můžou být v sobotu všichni vzhůru do půlnoci?
- Kdo? - Úplně všichni.
Všichni jako Ariana?
Arianina máma je blbka,
která by ani nevěděla, jestli je doma, nebo na měsíci.
Víš co? Proč tě to vůbec zajímá?
Pravidla se mají porušovat.
Panebože! Johne!
Zavolejte záchranku!
Jsi v pořádku? Johne, proč jsi to udělal?
- Vystupte a zavolejte záchranku, prosím! - Už běžím.
Dobrý, Johnny. Ty, běž a zavolej ji. Běž zavolat!
Hned! Běž!
Bože!
Běž!
- Tady. - Díky.
Co noha?
Svědí.
Nemohl jsem spát.
Poslyš.
Vždycky bude chtít prachy,
vždycky se je bude snažit sehnat a nikdy nepřestane.
Nemusíš mu pomáhat jen proto, že chce.
Jasné?
Prosím tě, Johnny.
Zničí ti život.
Je tam pařák jako v pekle.
Říkal jsem si…
že by nás Dano mohl pozvat k sobě na bazén.
Pozor.
A jo, ty s tím do vody nemůžeš, co?
To by bylo pěkně hnusný, co? Kdybychom šli plavat a ty ležel tady.
Jo.
Potřebujeme vlastní bazén. To by bylo.
Mám si zlomit druhou nohu?
Prosím?
Denise, taky bych si dal sodovku, prosím. Díky.
- Ty nemáš zlomenou nohu. - Cože?
Hej!
Co se to tu dneska sakra děje?
Ahoj.
Promiň, řekla jsem Teře, že se podíváme na film a…
- začali jsme pozdě. - To nevadí.
Co se děje? Jsi v pořádku?
Co se stalo?
Já nevím. Dneska…
má Ruby narozeniny.
- Moje nejmladší. - Aha.
Je jí 11.
Já vím.
Ráno jsem se probudil a řekl si,
že má narozeniny, a nemůžu na to přestat myslet.
- Jo. - Strašně mi chybí.
Mohl bys jim někdy prostě…
zavolat?
Tonia by jim ani nedovolila se mnou mluvit.
A jsou ještě moc malí na to, aby znali moji verzi.
Jo.
Já nevím, to, že jsem tady, že jsem čistý…
mě prostě…
nutí přemýšlet o věcech jinak a…
cítit věci jinak. A dneska to byla fakt silné,
všechny ty pocity a myšlenky. Prostě…
jsem si toho hodně uvědomil.
Tolik tě miluju.
- Promiň. - To nic.
Mami?
Ahoj, zlato.
Kam jsi šla?
Cože?
Šla jsem si za tebou promluvit kolem jedné ráno a tys byla pryč.
Nemohlas spát?
Kde jsi byla?
Nemohla jsem spát.
Tak jsem…
- Tak jsem… - Zase se s ním vídáš?
Jo?
Terro…
Nikoho nemá.
Ronnie říkala, že…
ti s Tobym řekli všechno, co o něm zjistili, a…
- že jsi toho zjistila hodně i sama. - Jo, to jo.
Dobře.
Ale asi to není tak jednoduché, jak…
jsme si všichni mysleli.
A pořád mám spoustu otázek. Musí mi toho ještě hodně dokázat.
A nevím, jestli to dokáže…
dokázat, nebo ne, ale…
prosí mě o druhou šanci.
Složila jsem slib…
chápeš? Řekla jsem:
„V dobrém i zlém.“
A tohle je to nejhorší.
Ale on to ví. Ví, že to tak je.
S pomocí doktora přestal brát drogy.
A snaží se najít si právníka, který očistí jeho jméno…
od všech těch věcí, se kterými…
je spojovaný a které neudělal.
Jen tak? Může si prostě…
takhle očistit jméno?
Nevím.
Říká, že jo.
Je to můj manžel a říká, že se chce změnit.
A já…
bych ráda věřila…
víš…
té jeho části, která říká, že to chce.
Protože já to asi chci taky.
Můžu se vrátit do postele?
Dobrou noc.
Dobrou noc, drahoušku, miluju tě.
Čau, Denise.
Promiň.
Chlapi poslední dvě hodiny říkali ještě 20 minut každých 20 minut.
Přinesla jsem si kávu. V pohodě.
NÁPRAVNÉ ZAŘÍZENÍ STÁTU OHIO
Takže teď musíme za tvým probačním úředníkem?
Ne, musíme tam jen někdy v prvních 24 hodinách.
Můžeme jít zítra.
Jsi asi jediný, koho znám, kdo vyjde z vazby ještě hezčí, než tam vešel.
Vězení, ne jen vazby. Ale děkuju.
Teda
Bál jsem se, že vyjdu ven a ty tu nebudeš.
Že ses rozhodla, že nepřiletíš až do Ohia.
Ale říkalas, že jo…
a jsi to ty.
Samozřejmě.
A děkovat nemusíš.
Postaráš se o servisní smlouvy, vybereš nájmy, uklidíš prádlo,
uděláš drobné opravy, posbíráš odpadky. Nic strašného.
Většinou si manažer přiveze vlastní karavan.
Ale můžeš použít tenhle. A budeš tady úplně první.
A to auto venku není nové, ale funguje skvěle.
Radši bych jezdila v něm, než v tom mém novém.
Bude se ti líbit.
Ještě jsi mladý.
Musíš se pořád snažit. Na tom záleží, ne na tom kolikrát.
Tak jo.
Udělám, cokoli budeš chtít.
Super.
Jen nepředstírej, že se si to neužíváš.
Nepředstírej, co?
Nic.
Děkuju.
Jasně. Není zač.
Nejsi aspoň rád, že jsi zpátky v Kalifornii?
Jo.
A už nikdy neodjedu.
1200 RIVERSIDE
Je to takové obyčejné, ale pěkné, ne?
Jo.
Jo. Je to hezké.
- A berou i psy? - Jo, ti nevadí.
Je tu výhled na hory. To…
Ale, zlato, nemusíš se odstěhovat hned.
- Víš to, že jo? - Já vím.
Když nedostanu tu práci v hotelu pro psy, stejně se nebudu moc odstěhovat, takže…
No…
tak jo.
Ale jo, je pěkný…
Je tu hezká ložnice. Je to…
prostorné.
Pamatuješ si Justina?
Justina, který tě srazil autem?
Jo, ale to nebylo schválně, byl zhulený.
Jo, já vím, zlato.
No, teď bydlí v Costa Mesa, takže…
- Fakt? - Jo.
Je teď vedoucí servisu v nějakém německém autosalonu.
Už čtyři roky.
A vzal si tu přítelkyni, se kterou začal chodit hned po mně, a…
už mají dítě
a byt.
Je…
na tom teď dobře.
Dal si život do pořádku,
chtěl se změnit, rozhodl se, že to udělá, a pak to udělal.
Dá se to.
Lidi to dokážou.
Jestli někdo má…
důvod. A možná…
je ten důvod láska.
Jo.
Možná.
Jo.
Tak kde bydlí?
Nevím.
Jen vím, že…
nebydlí zase spolu, takže…
Takže se s ním jen baví?
A plíží se za ním na návštěvy? A všechno za něj platí?
Tak to jsme si vyjasnily.
Proč jsi naštvaná na mě?
Nejsem…
ještě.
Fajn. Jestli chceš vědět, proč to řekla mně, a ne tobě,
tak proto.
Máma mi to neřekla, protože ví,
že kdyby mi do očí řekla: „Zase se vídám s Johnem.“
tak bych vážně vybuchla.
Veronico?
- Zdravím. - Nerad ruším.
- Mluvila jsi s těmi lidmi? - Jo.
- Dobře. Poslalas jim… - Včera.
Dobře.
- Víme, kdy… - Jo. Ráno jsem jim volala
a ano.
Páni.
- To je moje sestra, Terra. - Zdravím.
Přistěhovala se zpátky z Vegas.
- Dr. Meier. Jeden z mých šéfů. - Potřebuješ práci?
Pokud jsi v prodejích a logistice napůl tak dobrá jako Veronica,
jsi přijata.
Ne, nehledá a není…
tak dobrá.
Dobře.
Je to pravda.
Je to závislák…
prý.
John.
Ale už je čistý. Pomohla mu s absťákem
a bylo to těžké a nechutné…
Můžeš toho nechat?
- Nic nepíšeš. - Můžeš přestat mluvit
o hnusném ubohém Johnovi?
Mě to nezajímá.
A jsem ráda, že to bylo těžké. Díkybohu.
Jen si myslím, že i ten nejhorší člověk na světě
musí mít chvíle, kdy udělá cokoliv,
aby nebyl, kým je.
A když na něm někomu záleží a je tu pro něj a…
odpustí mu a chce mu pomoct, tak…
se to může podařit. Může se vážně změnit.
Ty a máma…
máte tak dobré srdce i pro ty nejhorší věci.
Někdy si přeju, abych byla víc jako vy.
Ale nejsem.
Takže…
- Terro? - Jo?
Nezajdeme na brunch? Mohly bychom
si dát poslední společný brunch, než se odstěhuješ.
Mohly bychom zajít na to nové místo na mole, kde mají tu křupavou slaninu.
Jdu k Treyovi…
na brunch.
Jen ty a…
Trey a děti, nebo…
Všichni…
vlastně všichni.
To jsem nevěděla.
Vědí o tom?
Řeklas jim to?
No, řekla jsem to Ronnie, ale…
ta to asi řekla všem.
Jo.
Říkám si, jestli by to byla dobrá…
příležitost…
si o tom se všemi promluvit a možná…
si to vyjasnit a tak.
Možná, jo.
Mohla bych tě odvézt a prostě uvidíme.
Jo, dobře. Jen ještě nejsem hotová, takže…
- Jo, půjdu se převlíct. - Jo.
- Ahoj. - Čau.
- Děti jsou v bazénu, můžeš jít za nimi. - Jo.
- Ahoj, zlato. - Ahoj.
Ahoj, Cashi.
- Čau, Ronnie. - Čau.
Přinesla jsem ty donuty, které děti milují,
ty s těmi ozdobami, tak…
- To se mi líbí. Pěkné - Ahoj, Veronico.
V obchodě jsou asi hezčí, ale je to nové.
Je to skvělé. Líbí se mi.
Kde jsou všichni? Kde jsou děti?
Co tu děláš, mami?
Chtěla jsem vidět svou rodinu. Chtěla jsem jít na brunch.
Nikdo tě nezval.
- Mami. - Jo?
Asi by bylo lepší, kdybys nejdřív zavolala.
No…
nevěděla jsem, že musím. Chtěla jsem vás jen vidět.
Vážně budeš dělat, že se nic neděje?
A co by se mělo dít, Veronico?
John, mami.
Hele, mami, zjevně nevíme, co se mezi vámi s Johnem vlastně děje.
Jsi dospělá, máš právo na svůj život. Ale já jsem taky dospělý.
A nebudu ve svém domě lhát své ženě i dětem.
- Nikdy bych nechtěla, abys lhal. - Předstírat, že nevím…
o Johnovi, co udělal a co říkal, je jako lhaní, mami.
Předstíral bych, že to nevadí.
- A vadí. - Ne, nechci, abys předstíral.
- Chci si o tom promluvit… - Ne, nechceš o tom mluvit, mami.
- Budeš si dělat, co chceš. - Tak to není.
A pak si tady za námi přijdeš na sangrii jako by se nic nestalo.
Jako by se ti všichni nesnažili pomoct od něj dostat
a ty se k němu hned nevrátila.
- Nevrátila. - Ale jo.
- To ne. - Bavíš se s ním?
Vídáš se s ním?
Platíš za něj?
Obhajuješ ho?
- Neobhajuju. - Jo…
je to složitější.
Aspoň jednou v životě poslouchej, co ti říkám.
Treyi…
Vážně to chci s tebou probrat, protože je to tak…
- jsem v tak komplikované situaci. - Jo.
Podívej…
Doufám, že to dopadne tak, jak chceš.
Fakt ti to přeju. Ale musím k tobě být upřímný.
Nikdy Johnovi nedovolím přiblížit se k mé rodině.
Jasné?
- Protože ať je kdokoli, děsí mě. - Jo.
To chápu.
Jo. A nikdy bych neudělala nic, co by ohrozilo mou rodinu.
Já…
vy jste pro mě to nejdůležitější.
Nic pro mě není důležitější než rodina. To víš.
Jo, to vím, mami.
Ale asi by bylo lepší, kdybys odešla.
- Treyi… - Promiň, mami. Prosím tě.
Dobře.
Já… dobře.
Dáš dětem ty donuty?
Sám jsem si prošel podobnou věcí.
Zavrhla mě vlastní rodina.
Umím si představit Ronnie.
Vím, jaký má na mě názor, ale i tak…
musí to být pro tebe tak těžké. Je mi to tak líto.
Neumím si představit život bez své rodiny.
Nevím, co bych bez nich dělala.
Pořád se snažím vymyslet, jak to napravit,
ale prostě nevím jak.
Já nevím.
Nevím, jak to udělat.
Možná bychom to měli ukončit.
Ne? Zamysli se nad tím.
Já jsem příčinou všech tvých problémů.
Všechno, co se děje, je kvůli mně.
Asi jsem sobecký, že se snažím, aby to fungovalo.
Kdybych odešel…
a už bychom se nikdy neviděli.
Bylo by to těžké. Dlouho by to bolelo. Ale možná by to…
všechno napravilo.
To nechci.
Dobře.
Mango, papája a dávka proteinu.
Děkuju.
- Měj se hezky. - Pa.
Zdravím.
Co tady děláte? Nebýváte tu tak dlouho.
Máme problém.
Dobře.
Někdo nám pořád volal.
Pořád dokola.
Jako…
nějaký vtípek?
A ptal se po tobě.
No…
někdy se ptali po tobě, jindy ti jen…
nechali vzkaz.
A jsou to znepokojující vzkazy…
sexuální.
A najednou se taky objevilo
hodně jednohvězdičkových recenzí…
na internetu,
které zmiňují tebe.
Ne všechny jménem, ale i v těch bez jména je jasné,
že mluví o tobě.
Takže…
víš, kdo by to mohl dělat?
Mohl by to být…
Je to někdo, koho znáš?
Musíš je v tom zastavit.
A než to uděláš,
budu tě muset propustit.
Vyřeš to.
Prosím.
Doufám, že to dokážeš.
Moc se omlouvám.
Denise.
Ahoj.
Dave, jak se máš?
Promiň, že jsme nestihli Lindin večírek. Já…
Co?
- Já… - Posaď se.
Sakra.
Tak jo. Prostě ti to řeknu.
No…
tvůj bratr.
Co s ním?
- Pa, Charlie! - Zaparkoval své auto,
které je asi tvoje,
před barem na 111 a čekal…
na nějakého opilce.
- Jakého opilce? - To je jedno.
Kohokoli. Na tom nezáleží.
A objevila se jedna žena…
zlitá pod obraz…
nasedla do auta, vyjela a…
No a…
najal si mě.
Vyřídil jsem mu u soudu dobré vyrovnání za zlikvidování tvého auta.
A teď…
mě žaluje za protiprávní jednání,
aby mi nemusel zaplatit.
Nevím, co říct.
Moc mě to mrzí.
Ne…
mě to mrzí.
A taky…
jednou řekl divnou věc. Jen tak mezi řečí. Něco o
jeho parkovišti pro karavany.
Ale to není jeho ne?
Nebo jo?
Protože já myslel, že je tvoje.
Návštěva chudých, vaše veličenstvo?
Proč říkáš oddělení nemovitostí,
že tenhle pozemek je tvůj?
A nájemníkům, že ho teď vlastníš ty? A k tomu…
jsi i převedl vlastnictví karavanu.
Když se zamyslíš, kdo tady dělá všechnu práci a kdo má na co nárok…
Děláš si srandu?
Kdo si sakra myslíš, že jsi?
To se mi snad zdá.
Vždy jsem byla na tvé straně.
Vždy jsem se ti snažila pomoct a takhle se mi odvděčíš?
Tohle je „pomoc“?
Jsi banka.
Půjčíš mi, navýšíš úroky…
Kdybych byla banka, Johne, a tys mi tohle udělal,
pokusil se mě takhle okrást, šel bys sedět.
Vyhrožuješ mi?
Vážně?
Ty ubohá…
ubohá…
Jsi tak směšná.
A vždycky jsi byla.
Jo, to jo.
To já jsem tu vždy byl.
Takže cokoli si vezmu,
jsem si zasloužil, že jsem tě tak dlouho snášel.
Chci, abys zmizel.
Zítra.
Až se vrátím, ať tu nejsi.
Být tebou, tak bych se nevracel.
- Jasné? - Fajn.
Seženu soudní příkaz a zajdu za policií
- ať tě seberou. - Policií.
Jednou práskač, vždycky práskač. Věděl jsem to.
- Práskač? - Jo. Práskač.
Kdo si myslíš, že seš? Nějaký rádoby gangster jako táta?
Zjistíš, kdo já jsem. Jo.
Dávej si pozor, Denise. Jasné? Protože teď jsi můj projekt.
Udělám ti ze života peklo, dokud nějaký budeš mít.
Vypadni!
- Nic, pořád fibriluje. - Ještě jeden šok.
- Ustupte. - Nabít na dvě stě.
Pouštím.
Asystolie. Bez odezvy.
Říkali, že se ještě drží. Že má ještě čas. Já to…
Já vím.
Nikdy to nemůžou vědět jistě.
Vedl sis skvěle, víš to?
Snědl jsi sklo
a manažerovi se stejně nechtělo cálovat.
Musel jsem se ho zeptat, jestli za to má zaplatit jeho žena.
To si zapamatuj.
Ostatní už ti půjde samo.
Jsi oddaný.
Nedodržuj pravidla jen proto, že jsou.
Nenech se nikým využít.
Když se o to pokusí, postarej se o to holí.
Ale nevracej to jim.
Vrať to jejich rodině.
NA ZÁKLADĚ SKUTEČNÝCH UDÁLOSTÍ,
NĚKTERÉ SCÉNY A POSTAVY JSOU FIKTIVNÍ.