Čet-čet!
Čet-čet-čet!
MIRTINAS VIRUSAS XXI AMŽIUJE NUSINEŠĖ DIDŽIĄJĄ DALĮ ŽMONIJOS.
IŠGYVENO MAŽIAU NEI DU MILIJONAI VISOJE ŽEMĖJE.
VISI LIKĘ GYVI ŽMONĖS APAKO.
PRAĖJUS KELIEMS ŠIMTMEČIAMS, REGA ŽMONIŲ SĄMONĖJE LIKO TIK KAIP MITAS.
VIEN TIK KALBOS APIE REGĄ LAIKOMOS EREZIJA.
ALKENIŲ KAIMAS PAJŲ KARALYSTĖS PAKRAŠTYS
Ramiai.
-Peris. - Aš jau čia. Dievo liepsna aušta.
Ryto palaimintas gimimas.
Jaučiu vandenį. Ateik.
Kur buvai?
Mane užlaikė.
Man nubėgo vandenys.
Padainuosiu kūdikiui, kad gimtų.
Ateik į šį pasaulį, vaike, Ateik, vaike, ateik, vaike.
Surask kelią, vaike Kelią pas mane
Išgirsk motinos maldą Išgirsk tėvo maldą
Surask kelią, vaike Kelią pas mane
Pasirodyk
Eina galva į priekį.
Gera žinia.
Pasirodyk, vaike Pasirodyk
Magra, apčiuopiau ausytę. It slidus pumpurėlis.
- Gerai. Taip. - Stiprus sąrėmis.
- Trauk jį greičiau. Motina... - Taip.
Kur Baba Vosas?
Baba Vosas užsiėmęs.
Eikš. Gerk.
Tas milžinas čia tik trukdys.
Tai - moterų reikalas.
Noriu, kad mano vyras pirmas paliestų vaiką.
Jis netrukus bus čia.
Koks čia garsas?
Netrukus turėsi vaikutį. Galvok apie tai.
Peris, girdžiu kovos virves.
Kam jiems kovos virvės?
Ar mūsų kaimą puola priešas?
Mūsų aiškiauosliai užuodė slėniu artėjančius plėšikus.
Su arkliais ir šunimis. Jie - mūsų kalno papėdėje.
Kur mano vyras?
Baba? Baba Vosas vadovauja gynybai.
Pasiimkit ginklus! Paskui mane!
- Čet! - Čet!
Sienos link.
Aiškiauosliai, ką neša vėjas?
Šunys, arkliai ir vyrai. Braunasi per nendres.
Brenda per upę.
Nuo jų sklinda karalienės Kein Raganų medžiotojų bukmendžių dūmai.
Gal jie tiesiog brenda palei upę kito slėnio link.
Matal, įžvelk jų ketinimus.
Jaučiu jų aršius ketinimus. Jie eina čia.
Ajuros, kiek jų?
Arklių - keli tuzinai. Vyrų - daug.
Du šimtai, gal daugiau.
Tai ne šiaip plėšikai. Tai visa armija.
Alkeniai, čia mūsų namai.
Mes gyvenam ir kaunamės vieningai.
Ruoškitės mūšiui.
Aš, Baba Vosas, prisiekiau Didžiajai Liepsnai ginti Alkenių gentį!
Šlovinga liepsna!
Prieš karalienę Kein ir jos šunis.
Paskui mane, broliai, į mūšį...
Paskui mane!
Na, stumk.
- Dieve. - Dar. Stumk.
Kas mus puola?
Tikriausiai klajokliai, ieškantys vergų.
Peris...
Aš vis tiek išgirsiu tavo melą.
Mano ausys viską girdi.
Girdžiu tavo balse užsiveriančias duris.
Tavo pareiga dabar - kvėpuoti.
Kvėpuok ir stumk.
Girdžiu paslaptis. Ko tu man nesakai?
Iš kur man ką žinoti? Aš - sena moteris.
Kalbanti su paukščiais ir girdinti ateitį miegodama.
Tris naktis iš eilės ūkė pelėda.
Ką ji pasakė?
"Čia ateina Raganų medžiotojai."
Raganų medžiotojai? Ko jiems čia eiti?
Kažkas man kužda, kad jie ieško tavęs.
Sakau, atriškit sumautą virvę.
Ei! Sakau, virvę man atriškit!
Atriškit virvę, bliamba!
Jaunuolis, kurį reikia paauklėti.
Kas ten?
Klausiu, kas ten?
Ei!
Kas čia?
Kas ten?
Atriškite sušiktas virves, bliamba!
Aš - Tamaktis Džunas, vyriausiasis raganų medžiotojas.
Prieš mane priimta klauptis.
Atleiskite, pone, bet aš - Geteris Baksas.
Tai aš siunčiau jums žinią čia vykti.
Tuomet aš turiu atsiprašyti.
Jaunuolis, išduodantis savo gimtąją gentį, kad atliktų pareigą prieš Dievą.
Tai - tiesa.
Savo žinioje minėjai, kad turi žinių
apie vyrą, kurio mes ieškom.
Eretikas, kurį pati karalienė Kein pasmerkė myriop.
Šėtonas, nužudęs karalienės seserį.
Sakyk, ką žinai apie jį.
Pasak jūsų šauklių,
už bet kokias žinias apie jį skiriamas atlygis.
Tavo atlygis bus dar vienas oro gurkšnis, jei tavo žinios man pasirodys naudingos.
Kad kalbėčiau, man reikalinga gerklė.
Mano ajuros išgirs menkiausias tavo melo gaideles kaip ledo lūžį.
Pažadu, pone. Ledas neįlūš.
Kalbėk.
Žiemai baigiantis į mūsų kaimą atklydo moteris.
- Nepažįstamoji. - Ramiai.
Ją aptikome mūsų uogų krūmuose.
Ji sakė, kad pasiklydo pūgoje.
Ji meldė, kad priglaustume, nes jau tris mėnesius buvo nėščia.
Mūsų kaimo vadas apsiėmė ją globoti.
Pats jis vaikų negalėjo turėti, todėl vedė ją.
Nuo tada ji gyvena su juo.
Pasakyk man ką nors naudingo. Mikliai.
Ji neprasitarė, kas jos vaiko tėvas.
Bet pas mus ji atėjo
su šituo vėriniu.
Tai - meilės ženklas. Jame įrašytas vardas.
Skaityk.
Dže, la, ma, rel.
Dželamarelas.
Toks vardas to eretiko, kurio ieškote, taip?
Dabar mūsų kaime, kalnuose,
moteris gimdo to šėtono vaiką.
Jei užpulsite dabar kaimą,
toji moteris su vaiku bus jūsų.
Geteri Baksai,
sakyk, kaip saugomas tavo kaimas.
Jei rasiu moterį, gimdančią šėtoną,
gal ir paliksiu tave gyvą.
Jei ne, sudegsi ir tu.
Berniukas ar mergaitė?
Berniukas.
Dešimt kojų pirštų. Dešimt rankų pirštų.
Dveji stiprūs plaučiai.
Sindže. Pas mamą.
Labas.
Labas, vaikeli.
Taip, labas.
Šaunuolė, Magra.
Šaunuolė.
Pėdutė!
- Pėdutė? - Antras.
Tik kojomis į priekį. Sindže, paduok aštrų peilį.
- Magra, turiu kuo greičiau jį ištraukti. - Gerai.
Įkvėpk. Iškvėpk.
Įkvėpk. Dabar!
- Čet-čet! - Čet-čet-čet!
Baba!
Ilun!
Pasitraukt nuo sienos!
- Pasitraukt nuo sienos! - Pasitraukt nuosienos!
Pasitraukt nuo sienos!
Pranaše.
Jaučiu stiprią neapykantą.
Tačiau tylu.
Ajura?
Arkliai prunkščia, kanopomis kasa žvyrą.
Daug arklių. Jie slėpėsi už upės srovės triukšmo.
Jų kavalerija ne ką tenukentėjo.
Jie paaukojo saujelę saviškių.
Jie laukė.
Į kaimą!
Šis šlaitas - vienintelis kelias nuo šio kalno, taip?
Iš visų pusių - tarpekliai ir stačios uolos, tik čia - šlaitas.
Todėl protėviai ir pasirinko šį kalną.
Mes - vieninteliai išlikę alkeniai.
Ir aš būsiu paskutinis.
Taip. O Dieve.
Dabar - mergaitė.
Sindže, mamai.
Dieve, daugiau nebereikia.
Jutau žemę drebant.
Man pasirodė?
Ne, nepasirodė.
Sindže, švaraus vandens.
Pagal alkenių įstatymą pirmas vardas, kurį išgirsta kūdikis
turi būti jo tėvo.
Jie jį nešiosis giliai savo sieloj.
Netark Baba Voso vardo.
Tai turi būt jų tikro tėvo vardas, antraip juos ištiks bėda.
Dželamarelas. Tavo tėvas.
Ar pasirengusi man papasakoti apie jį?
Kas jis toks.
Jau pasakojau.
Jį sutikau netyčia.
Per pūgą nuklydau nuo savo kaimo.
Pelėdos ūkė man ką kita.
Ką jos tau ūkė?
Kariai grįžta.
Baba Vosai, paaukojai akmenų sieną?
Nebuvo kitos išeities.
Slėnyje - Raganų medžiotojai ir pusė karalienės Kein armijos.
Raganų medžiotojai?
- Čia raganų nėra. - Arka.
Skelbiu Alkenių parlamento sesijos pradžią.
Štai kas. Sienos neliko.
Neturėjom kitos išeities. Priešas - vis dar slėnyje.
Dievo Liepsna sukėlė lietų, kad jie negalėtų lipti šlaitu.
Tad turime šiek tiek laiko.
Laiko kam? Mes - spąstuose.
Turim žmonių ir spąstų meškoms aplink kaimą.
Apsijuosime virvėmis, kurios sulaikys arklius.
Reikia spėti kol nesibaigė lietus.
Laiko nedaug.
Ruoškitės.
Baba Vosai, tu?
Ne, lokys.
Magra, ar mes jau trise?
Keturiese, Baba Vosai.
Eik, milžine. Tik nesutraiškyk jų.
Berniukas ir mergaitė.
Aš jus paliksiu.
Ne, Persi, lik.
Pabūk su mumis.
Ar akmenys užmušė juos visus?
Dvigubas Dievo Liepsnos palaiminimas.
Baba, ar akmenys užmušė juos visus?
Ne.
Tai kaip mes išgyvensime?
Nežinau.
Jie su arkliais ir šunimis.
Lietui pasibaigus, jie ateis čia.
Visą gyvenimą troškau ramybės,
kad pasistatyčiau namą, vesčiau moterį ir daryčiau vaikus.
Ir dabar jų turiu net du.
Vienas, du.
Būčiau mylėjęs juos taip stipriai,
kaip pamilau tave, Magra.
Taip. Nuo pirmos akimirkos...
Baba Vosai, ateik. Jie balsavo be tavęs.
Ar apjuosėte virvėmis kaimą?
Ne, Baba Vosai.
Mes pratęsėme sesiją, kurią tu sušaukei.
Buvo pareikšta, jog Raganų medžiotojai eina tik ten,
kur yra raganų.
Pas mus jų niekada nėra buvę...
Kol nepasirodė čia toji kalė su savo benkartais.
Peris, turime kažko imtis.
Gulėk. Viskas tvarkoma.
Atėjo metas.
Metas kam?
Tą naktį, kai tas nepažįstamasis atvedė tave pas mus,
jis paliko žinią ant mano altoriaus.
Nuo Dželamarelo.
Ruošk kūdikius ilgai kelionei.
Nuskambėjo pasiūlymas,
kad atiduotume tą moterį su kūdikiais Raganų medžiotojams.
Gal jie tada paliks mus ramybėje.
Baba Vosai, nebeturim laiko.
Tie vaikai nėra tavo.
Gerai.
Jūs privalote paklusti sprendimui.
Bet bus sunku moterį su dviem naujagimiais
nuvesti žemyn nuo mūsų kalno neturint nei rankų, nei kojų.
Baba Vosai, tu, žinoma, stiprus vyras. Bet mūsų - daug.
Visų neišžudysi.
Ne, bet galiu nudėti pirmus šešis ar septynis.
Todėl pageidaujantys tapti tais pirmaisiais,
ženkite pirmyn.
Mano išgaląstas kirvis iškart pasiųs jus Rojun.
Arka.
Kvartirmeisteris.
Aš stoju Baba Voso pusėn!
Ilun. Ajura.
Kovos virvės. Aš stoju Baba Voso pusėn.
Lanko Liūtė. Kovos šokėja.
Aš stoju Baba pusėn.
Belu. Kovos šokėja.
Aš stoju prieš Babą Vosą.
Nuleiskit ginklus!
Mes visi - alkeniai.
Klausykite.
Jaučiate? Lietus liaujasi.
Raganų medžiotojai kopia pas mus.
Jei kaime randama nors viena ragana,
sudeginamas visas kaimas.
Toks jų įstatymas.
Atidavę kūdikius, neišsigelbėsite.
Tai ką siūlai?
Jūs manote, kad mes neturime išeities. Netiesa.
Pasitraukti nuo šio kalno yra kitas kelias.
- Jei esi paukštis. - Ne! Yra tiltas.
- Ką? - Virš tarpeklio. Už varpų.
Alkeniai gyveno ant šio kalno šimtmečiais.
Čia niekada nebuvo tilto.
Dabar yra, Sapnuotoja.
Kas jį nutiesė?
Žmogus.
Joks žmogus nesugebėtų nutiesti tokį ilgą tiltą.
Laiko aiškint nėra, todėl manykit, kad jis - dievas.
- Iš kur tiek daug žinai? - Nėra laiko aiškint.
Ji žino, nes pati yra ragana.
Gal ir ragana, bet esu vienintelė jūsų viltis.
Už keturių šimtų širdies dūžių.
Tie, kurie liks čia, sudegs.
Moterys ir vaikai bus išprievartauti.
Net jei ten ir nebus tilto,
mirtis tarpeklyje bus švelnesnė.
Susirinkit daiktus.
Žinai kelią iki to tilto?
Taip. Neabejok.
Magra. Gali eiti pati?
Taip. - Taip.
- Eikš, meile mano.
Rinkitės daiktus. Pasiimkit tiek, kad galėtumėte bėgti.
Peris.
Sakyk, kaip tu surasi šį tiltą?
Jis man paliko nuorodas.
- Kas tas jis? - Tikrasis kūdikių tėvas.
Baba Vosai, būk tikrasis milžinas, kurį pažįstu ir perženk šį skausmą.
Čionai!
Nederėtų mums toliau eiti.
Pasitikėk, mama.
Eime. Nebijokite.
Takas čia. Takas tilto link.
Beprotystė.
Joks žmogus negali nutiesti tiltą per tokį platų tarpeklį.
Arkliai - už šimto širdies dūžių.
Paskubėkime!
Išsigelbėjimas! Tvirtas takas virš bedugnės!
Stokite į eilę.
Atveskite man Geterį Baksą.
Aš - ore. Stebuklas!
Aš - ore!
Paskubėkite!
Einu.
Laikykite lazdas virš turėklų.
Aš eisiu paskui.
Liksiu trumpam, kad juos sulaikyčiau.
Sakei, kad jokio kelio Saulės Kapo pusėje nėra.
Nėra.
Tik į bedugnę, o tai juk - mirtis.
Girdžiu kūdikių verksmą.
Du naujagimiai. Juda Saulės kapo link.
Dieve mano!
Magra!
Man viskas gerai!
Tiltas laiko!
Greičiau. Saugokitės. Paskubėkite.
Ajuros!
Tik stiprios vandens srovės garsas. Arti.
Paleiskit šunis!
Eik.
Žemė. Žemė po kojomis!
Žemė. Ateikite.
Atsargiai. Eikš.
Greičiau.
Tylos.
Gerai.
Tylos, tylos.
Ne.
Tiltas.
Geteri Baksai!
Nupjaukite jam virves!
Mes čia seniai gyvenam. Niekada nebuvo tilto.
Pajusk!
Tu - pirmas.
Ne. Tarpeklis - mirtis.
Jei liksi vietoj bus mirtis. Eik!
Vyrai, paskui jį.
Duokit kelią!
Palauk!
Padėk man!
Kas ten!
Čia aš, Geteris Baksas!
Palikote mane, niekšai!
Geteris.
Griebk mano ranką!
Šauklį.
Žinia karalienei.
KANZUA UŽTVANKA KARALIENĖS KEIN RŪMAI
Eikit. Noriu pasimelst.
Tėve,
kuris pasislėpęs nuo mūsų,
kurio galią jaučiame, tačiau paliest negalime.
Tavo valia gyvuoja šioje šventoje vietoje.
Duok mums šiandien savo galios iš Dievo Liepsnos
ir iš švento upės vandens.
Nurodyk mums kelią ir išvalyk jį.
Nuteisk tuos, kurie mums nusideda.
Duok mums liepsnos ir dūmų.
Nes Tavo yra ir tamsa, ir galia
ir šlovė.
Per amžius.
Amen.
Taip?
Žinia iš Saulės Kapo, jūsų didenybe.
Eikš.
Jis pasėjo savo sėklą.
Tylėt. Jausk. Kalbėsiu aš.
Šėtonas, nužudęs mano seserį,
platinantis ereziją apie Regą,
kuriam buvo suteikta Šviesos galia, Dželamarelas,
ne tik gyvas ir sveikas.
Jis dar ir pasidaugino.
- Daktare. - Taip, jūsų didenybe?
Mes turėjome pokalbį apie tai.
Nejudėk. Ne paslaptis, kad kalbėjome.
Ir kartą aš tavęs paklausiau:
"Kaip manai, ar blogis gali perduoti savo šviesos galią vaikui?"
Ne. Nemanau, kad gali.
Nemeluok man.
Aš girdžiu.
Tiek daug laiko iššvaistoma.
Atsdargumui, baimei.
Sakyk atvirai, po velnių!
Atvirai sakau, nežinau.
Jūsų didenybe, Dželamarelas yra žmogus.
Šioje salėje jis nešiojo mums valgį.
Jo motina - vergė, o tie pasakojimai apie jo galią
galbūt buvo tarno pastangos padaryti įspūdį savo karalienei.
Šias istorijas jis girdėjo dar gulėdamas lopšyje.
Mūsų sostinėje bėdos.
Šventa upės galia menksta.
Žmonės ima kalbėti, kad netenkame Dievo malonės.
Gal mūsų geriausiems kariams metas grįžti namo.
Klaupkitės.
Jūs pamirštate,
jog blogio šviesos galia kartą vos nesunaikino pasaulio.
Žmonės ją naudojo tam, kad suvaldytų ir iškreiptų Dievo valią.
Miškai degė. Ore tvyrojo nuodai.
Ledi Zi, pasiųskite žinią į Saulės Kapo kraštą.
Jų tikslas - ne tik surasti Dželamarelą.
Tegu suranda jo vaikus
ir atveda juos man.
Šiandien
atėjome į naują gyvenimą.
Žmogus, nutiesęs tiltą, kuriuo čia įžengėme,
toliau mus ves.
Peris, kas tas žmogus?
Jis vardu Dželamarelas.
Kaidaise jį gerai pažinojau.
Jis - eretikas.
Raganų medžiotojai jo ieško, nes jis skleidžia ypatingą ereziją.
Jis man sakė, kad pats turi galią, kurią vadiname magiška ar blogio galia,
bet kurią beveik visi žmonės šioje žemėje kadaise turėjo.
Jis sako, kad Dievo kaulas, kurį naudojame savo ginklams ir įrankiams,
nėra kurtas Dievo, kaip mums buvo sakoma.
Nei amžinoji glotnuma, kuri nepūva.
Anei plokšti, tiesūs Pajų kalnai.
Visa tai buvo padaryta žmonių.
Žmonės, tokie kaip mes, kadaise visi turėjo tokį gebėjimą, kaip ir jis.
Dželamarelas sakė, kad jis negali man to paaiškinti.
Tačiau sakė, kad jis gali matyti.
Ir kad jei mes seksime jo nuorodomis, atrasime prieglobstį.
Už mūsų neliko ničnieko.
Jei kas prieštarauja, prašau pasisakyti, kad nekliudomai eitume pirmyn.
Tuomet nutarta.
Yra upė.
Mūsų aiškiauosliai ištyrinės jos vingius.
Mes eisime palei ją 30 dienų ir 30 naktų.
Dingus takui palei upę,
mes brisime vandeniu, kad šunys nesusektų mūsų pėdsakų.
Kelią mums rodys muzika, palikta mums Dželamarelo.
Netrukus po to
išgirsime krioklio sulig 20 vyrų gaudesį.
Perėję per krioklį, pakliūsime į mūsų prieglobstį.
Ten, kur kelio neras joks žmogus.
Ten, kur galėsime įskurti
taikoje ir ramybėje.
Parašyta, kad čia yra kopėčios.
Arka.
Aš lipsiu pirmas.
Jei jos išlaikys mane, išlaikys viską.
Baba, prašau.
Viskas gerai!
- Ledas, ledas... - Ledas...
Aiškiauosliai, kas priekyje?
Ką jis mums paliko?
Viską.
Čia įkursime savo naujuosius namus.
Kaip rojuje.
Bet, Baba,
privalai žinoti,
jog būsi vadas genties,
kuriai teks amžinai slėptis nuo Raganų medžiotojų.
Žinok tai.
Vieną dieną mus gali atrasti.
Turime išlikti budrūs.