Тъй, тъй!
ПРОГЛЕЖДАНЕ
Проплачете. Дайте знак, че сте живи.
Ей! Не!
Ела при мен!
Погледни ме!
Обърни се към мен!
Ела при мен!
Кой е там? Отговори ми! Кой си?
Децата ми са в добри ръце.
Джерламарел...
Ти ли си?
Да.
Да ги вземеш ли си дошъл?
Не, аз съм беглец.
Имам работа на друго място.
С вас ще бъдат в безопасност.
Останах, за да се уверя, че ще намерите убежището.
И да убия мечките в долината.
Мисля, че тази е последната.
Тези деца са дар.
Грижи се добре за тях.
Подай ръка.
Какво е това?
До водопада в убежището има малка пещера.
Иди в нея. Там ще намериш кутия.
Дадох ти ключа за нея.
Говори с Парис.
Кажи й, че съдържанието на кутията е за децата ми.
Отворете я, когато навършат 12 лета. Тогава ще разберат какво съдържа.
Какво има в нея?
Познание.
То ще постави началото на нов свят - по-добър от този на предците ни.
Един ден ще бъдем заедно.
Кръстете ги Ханиуа и Кофун. Така ще ги позная, когато ме намерят.
Кога ще дойдат при теб? - Отговорите са в кутията.
Почакай, Джерламарел.
Джерламарел!
Чух Баба Вос да вика еретика по име.
Това не те ли тревожи?
Вече няма ли закони? - Далече сме от законите.
Баба Вос е вождът. Не бива да го гневим.
Баба Вос не е законът.
Бог е законът.
Може би тук сме далече и от Бог.
Баба Вос и Парис осъдиха моята майка,
твоята сестра, да изгори на кладата.
И за какво?
Защото се усъмни, че е правилно да позволим на един непознат,
който отказва да говори за миналото си, да управлява селото ни.
Изгориха я, защото се страхуваха, че казва истината.
Бог не забравя подобни неща.
И дори той да им прости...
Аз - няма.
Къде беше?
Баба Вос?
Какво се случи?
Кажи ми истината.
Седни, любов моя.
Защо?
Защото Джерламарел се появи.
Пише, че ще я намерим при поваленото дърво.
Чувал съм да говорят за нея.
Не знаех, че в селото ни има сянка.
Затова са сенки - никой не знае кои са.
Алкените винаги са имали сянка.
Оставих й послание на олтара и когато се върнах, го нямаше.
Тя ще дойде.
Как ще разбереш, че е тук?
Не знам. Досега не съм викала сенки.
Предполагам, че тя ще ни даде знак.
Защо мислиш, че е жена?
Всички сенки са жени. Мъжете са прекалено непохватни.
Коя мислиш, че е тя?
Жена, с която говорим всеки ден.
Притежава силата да крие тялото си.
Никой не може да изчезва, когато пожелае.
Движи се успоредно с хората.
Дори айура не могат да я чуят.
Крие мислите си. И гадателите не я усещат.
Живее в паралелен свят.
Дори кучетата я вземат за камък.
Тя е тук.
Сянка...
Приветствам те.
Сянка, искам да следиш човек от селото и да ми кажеш всичко, което чуеш.
Няма да отговори, ако не я приемеш.
Не мърдай!
Сянка, ще изпълниш ли молбата ми?
Това "да" ли е?
Два пъти е "да", а веднъж - "не"?
Сянка, искам да следиш Парис.
Търсим доказателство, че е вещица.
Можеш ли да следиш вещица?
Сянка, можеш ли да следиш вещица?
Как да ти се отплатим?
Сянка?
"Нов свят" ли е казал?
Може би новият свят ще унищожи стария.
Не се бой от една кутия.
Какво е това?
За децата е. Може би е играчка.
Не. Трябва да означава нещо.
Той влага послание във всичко.
Послание, което не мога да разбера.
Мога да се грижа, но не и да разбирам.
Баба Вос, предпочитам мъж, който може да се грижи за мен,
пред мъж, който ме разбира.
Парис?
Да.
Мъжът ти ме покани.
Джерламарел каза да се съветваме с нея.
Ела, седни.
Какво още има в кутията?
АБВ
Пише да оставим отгоре, каквото е отгоре.
И отдолу, каквото е отдолу.
Как ще градим свят с кора на дърво?
И вятърът не носи прозрение.
Има още много такива неща.
Парис.
Знаеш ли какво е това?
Да.
Това са книги.
Какво е "книга"?
Баба ми разказа истории, предадени от бабата на нейната баба.
Сънувахме ги заедно.
Книгите са нещо свято.
Те нямат глас, но говорят директно на въображението.
Може да ги изгориш, но те са много по-силни от огъня.
Цялото познание на древните се съдържа в тях.
Крият тайните на Ерата на зрението.
Бабата на баба ми е имала свои книги.
Но ловците на вещици са ги изгорили.
Мислех, че всички книги са изгорени.
Джерламарел каза да чакаме 12 лета и тогава да ги дадем на децата.
Сигурно вярва, че са наследили дарбата му да чува тишината.
Това, че вярва, не значи, че е истина.
Децата ми може да не са прокълнати.
Прокълнати ли?
Обречени сме вечно да живеем тук, сами, сред суеверни хора.
Може би децата няма да останат завинаги.
Какво означава това?
Какво, Парис?
Докато не се убедим, че притежават дарбата,
не бива да имаме противоречия.
Трябва да заровим книгите като скъпоценни семена.
Те са дар от Джерламарел.
А неговите дарове винаги са добри.
Не са ли, Магра?
Баба Вос...
Закопай книгите до люляка.
Няма да говорим за тях през следващите 12 лета.
Не сме сами.
Сянка?
Получих посланието ти.
Дойдох.
Тук ли си?
Сянка?
Нищо не каза.
Написала е какво е чула.
Били са трима - Баба Вос, Парис и Магра.
Говорили са за бебетата.
Ами еретикът?
За бебетата.
Как плачат, как се хранят, как гукат, нищо повече.
Това е написала.
Сянката лъже!
Може би си права.
Сянката не ни помага.
Но аз ще изпратя вест за вещица.
Ловците на вещици ще ги разпитат... - Как ще изпратиш вест?
Послание.
Реката ще го отнесе през безброй долини.
Кой знае кой ще го намери?
Някой бобър.
Ще пращам по две на ден.
Дори по три.
И един ден молитвите ни ще бъдат чути.
Долините и реките са много. Може да чакаме с години.
Възможно е.
Но ще имаме надежда.
Задръжте!
Приятелю.
Знаех си, че ще те заваря тук сам.
Как върви при теб?
Всичко е наред.
Чудесно.
А при теб?
Наред ли е всичко при теб?
Наистина ли те интересува? - Разбира се.
Не съм особено добре.
Не мога да спя.
Съжалявам.
През деня чувам неща, от които сън не ме хваща.
Какви неща?
Усещам голямо недоверие към мен.
Боя се, че някой дори е дръзнал
да шпионира мен и близките ми в собствения ми дом.
Не ми се вярва.
Не е тайна, че с леля ти ненавиждате и мен, и семейството ми.
Реших, че ако някой има неблагоразумието да реши да ме предизвика,
ти сигурно го познаваш.
Но ти не знаеш за такъв човек, нали?
Не, не знам.
Чудесно. Това е добре.
Запомни, че аз съм законът тук.
Всеки може да дойде при мен и да изкаже мнението си.
Ако дойде да говори с мен открито,
ще се изправи пред честен и справедлив човек,
човекът, който съм сега.
Но ако доловя шепот, понесен от вятъра,
и се наложи лично да намеря предателя,
тогава той ще се изправи пред човека, който някога бях.
Човек с жажда за кръв и жестокост.
Ако някой има да ми каже нещо, моля те, Гедър Бакс,
кажи му да дойде при мен и да говори,
преди да го намеря аз.
Слушайте!
Не ми дадохте информацията, която изисках от вас.
Загубихте домовете си.
Говорете сега, и може би ще спасите живота си.
Кажете ми какво знаете за еретика и дявол, наречен Джерламарел.
Какво знаете за децата му?
Нищо не сме чули.
Моля ви, оставете ни на мира.
Щом не си чул нищо, нямам полза от ушите ти.
Вестоносец!
Доклад до кралицата.
"Вече месеци наред претърсваме горите на Заник слънце.
Молим се на Бог да ни покаже пътя,
но не получихме нито дума, нито чувство, нито следа, нито надежда.
Селата в Заник слънце са разпръснати.
Тук има много планини и равнини.
Хората се страхуват от лъвове и мечки и се крият зад укрепленията.
С натежало сърце ви моля за нови указания.
Приключи ли моята мисия? Мисля, че тя вече е безнадеждна.
Смирено ви моля да ни позволите да се върнем в Паян.
Ваш предан слуга, Тамакти Джун."
Може ли да го прочета?
Прочетох ви го дословно. - Дай ми го.
Имам чувствителни пръсти. Може да си пропуснал нещо.
Първата половина е от Тамакти Джун.
Втората - не е.
Тамакти Джун не е нито смирен, нито слуга.
С Тамакти имаме тайно споразумение
да слага сърце на всеки 10 възела.
А това, мой свещен лорд Сак, е фалшификация.
Друг е написал посланието. На колене.
Ваше Величество... - На колене!
Тамакти Джун е кралски бирник и ловец на вещици.
Назначен е да ми служи за 20 лета и ще ми служи 20 лета.
Всеки ден от своята служба ще търси Джерламарел.
Омразата и мъстта са двата диви коня, които теглят каретата му.
Кой те изпрати да ме излъжеш?
Загрижени хора.
Кои са те?
Хора, които искат да се вразумите, Ваше Величество.
Загубихме еретика Джерламарел.
Имаме проблеми тук.
Свещената сила отслабва.
Водата преминава през цепнатините в стената и нивото се покачва.
Боговете пеят само на два гласа.
Народът се съмнява във вашата власт.
Армията ви е нужна тук, Ваше Величество.
Кой върза фалшивите възли?
Лорд Карн.
Лейди Зий.
Кой още?
Няма други.
Задави се с лъжите си.
Искам да се помоля.
Джерламарел, моя единствена любов.
Някога се молех така с теб.
Някога си говорехме без думи.
Но вече не чувам гласа ти.
Затова ще ти говоря чрез молитва.
Джерламарел... Върни се жив и здрав у дома
и отмъсти за всичко на тялото ми.
Ще опростя греховете ти.
Върни се и ме дари с деца, притежаващи твоята сила.
Ще приема официално ереста на зрението.
Ще се отрека от боговете.
Нашите деца ще бъдат богове.
А аз ще бъда богинята, от която се отрече.
За вечни времена.
Слушайте!
Лорд Карн и лейди Зий,
смятах ви за свои верни поданици.
Моля ви, Ваше Величество!
Признавам ги за виновни за предателство и фалшификация.
Казахме истината,
която всички знаете.
Тя мисли само за Джерламарел, а тук, у дома,
двигателите отказват, водата се надига.
Тя не е бог...
Вярно е.
Битката, която водя, за да спася вас
и вашия свещен град Паян, е тежка.
Водя я, защото потеклото ми го налага.
Бог ми праща послания и аз го замествам, доколкото ми позволява.
Като негов наместник на земята, спирам унищожението.
Давам ви топлина през зимата, хлад - през лятото, зареждам оградите с магия
срещу лъвовете и мечките, които биха убили децата ви,
дори да са сити.
Но най-голямата битка, която водя, е срещу светлината.
Тя е силата, която поставя хората над Бог,
силата, която за пореден път би сложила юзди и окови на възстановения свят.
Нашите армии са на бойното поле и отблъскват дяволите на светлината.
Трябва да ги почетем,
а не да забиваме нож в гърба им.
Като говорите срещу мен,
улеснявате завръщането на светлината и унищожението.
За това няма прошка.
Съжалявам, стари приятели.
Пускай.
Ние сме паяни.
Ние сме благословени.
Ние сме избрани.
Такива сме. - Такива сме.
Ние сме паяни.
Ние сме благословени.
Ние сме избрани.
Такива сме. - Такива сме.
3 ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Донесох шипки за децата.
Магра?
Долавям... - Да.
Да, така е.
Изпитвам скръб и мъничко радост, но основно - скръб.
Вземи. Това е любимата им играчка.
Сложи я където пожелаеш, но тихо.
Ханиуа, Кофун, къде е играчката ви?
Намерете играчката си.
Взе ли я?
Добро момиче.
Дай я на леля Парис.
Играйте си.
Ако вържа очите им, няма да я намерят.
Отдавна знам, но...
Преструвах се, че не знам.
Сега вече е сигурно.
За кого?
Баба!
Елате, любими мои.
Вървете да играете навън.
Идвам след малко.
Разбрах, когато Ханиуа погледна небето и ми каза,
че Слънцето има сестра, която излиза да си играе нощем.
Знам.
Значи Джерламарел ти е казал истината.
Близнаците са началото на нов свят.
Да кажем истината на хората.
Те са мои дечица.
Сутър Бакс и Гедър Бакс ни смятат за вещици.
Поддръжниците им се увеличават.
Мисля, че трябва да скрием истината.
Джерламарел каза 12 лета.
Дотогава ще си мълчим.
И те ще живеят със затворени очи.
Имало едно време
четири деца, братя и сестри, които живеели щастливо в село,
също като нашето.
Всеки ден се трудели задружно.
Едно правело благоуханен парфюм.
Друго - най-сладките торти.
Трето - създавало изящна музика.
А четвъртото тъчало коприна за чаршафи и рокли,
мека, като топъл сняг.
Заедно работели щастливо ежедневно
и никога не се карали.
Но един ден
дошло момче, което казало, че е техен по-голям брат.
Когато сестрите и братята го попитали какво може,
той отвърнал, че може да казва истината на хората.
"Каква истина?", попитали те.
"Ами", отвърнал той,
"Мога да ви кажа, че един от вас е много красив,
един е хубавец, един е с обикновена външност
и един е много грозен".
Думите му озадачили семейството,
защото, ако вече не сте се досетили, имената на братята и сестрите били
Обоняние, Вкус,
Слух и Осезание.
И в техния свят нямало нито красиви, нито грозни неща.
"Кой какъв е?", попитали те брат си.
"Не можете да разберете, затова не го мислете", отвърнал той.
И след това си тръгнал.
"Чакай! Как се казваш?", извикали след него те.
"Казвам се Зрение", отговорил им той.
След това си тръгнал и ги оставил озадачени.
Скоро братята и сестрите започнали да се карат за това кой е красив
и кой - грозен.
Те толкова дълго се чудели какво означават думите на Зрение,
че парфюмът загубил аромата си,
тортите станали безвкусни,
музиката загубила хармонията си,
а коприната се протрила и разкъсала.
Един ден семейството най-сетне се събрало
и решило да забравят думите на Зрение.
Преди неговата поява всички били доволни от живота си.
И скоро щастието им се върнало,
защото решили, че четиримата са си напълно достатъчни.
Всички заживели щастливо.
Ехо!
Здравей.
Донесох подарък за близнаците.
За рождения им ден утре.
Не го и споменаваш, откакто водата се затопли.
Кое по-точно?
Дълго чакахме този ден.
Дванадесет години, Магра.
Имаш право да постъпиш както желаеш.
Много мило от твоя страна.
Ако мислиш, че са още малки, докога смяташ да чакаш?
С Баба Вос взехме решение.
Заровеното ще остане заровено завинаги.
Това ли реши?
Решихме го заедно.
Нищо не може да ни разколебае, дори ти.
Значи ще пораснат със затворени очи
и ще живеят и умрат тук.
Никъде другаде. - Ще живеят!
Това е най-важното, нали, Парис?
Искам те да живеят.
Ако разкрият тайната им,
ако нещо от кутията ги издаде,
ако се случи нещо непредвидено, а възможностите са много,
ще ги изгорят.
Ако книгите им кажат, че трябва да напуснат селото
и ги изядат лъвовете и мечките,
тогава ще умрат.
А очите на мъртвите са затворени завинаги.
Някой ден ще ни намерят. Децата трябва да бъдат подготвени.
Достатъчно! - Не е достатъчно!
Този живот не им стига.
Оправданието ти не струва.
Няма нужда да се оправдавам пред теб.
Ами Джерламарел?
Джерламарел не отгледа тези деца. Не се грижи за тях, когато бяха болни.
Не ги приспиваше с любов, защото реши да обикаля света.
Гласът ти...
Ти го мразиш.
Защо?
Магра?
И защо изливаш омразата си върху децата?
Мамо?
Върви си, Парис.
Искам да бъда с децата си.
Парис.
Здравейте, заповядайте.
Миличките ми.
Големите ми деца. Честит рожден ден.
Днес навършвате 12 години.
Боже.
Пазихте тайната си цели 12 години.
И се справихте отлично.
Можете ли да запазите още една?
Каква?
Тази тайна ще знаете единствено вие.
Тя е най-прекрасният подарък на света.
Какво е това?
Това са книги.
Мислим, че са книги.
А това са инструкциите, които ще ви научат да разбирате какво казват те.
Кой ги е изготвил?
Баща ви.
Какво знае татко за тях?
Не.
Остави ги истинският ви баща.
Какво?
Знам само каквото ми каза майка ви.
Надявах се да ви каже лично.
Вече си имаме баща.
Знам, и той много ви обича, Кофун.
Ханиуа...
Има и друг човек.
Той спасил майка ви по време на снежна буря.
Тя ми разказа всичко това.
Загубила се е и той я спасил.
Останал е с нея.
Когато тя дойде в нашето село,
вие двамата вече бяхте в утробата й.
Той се казва Джерламарел. - Не.
Почакай, Ханиуа. - Кофун.
Ханиуа, той не бива да казва на никого.
Вземи посланието и го прочети.
Ти си смело момиче. Върви.
Може би сме еретици.
Може би историите за зрението са верни.
Не.
Държа истината в ръцете си.
Скоро ще я науча, а ти - не.
Чети.
"Преди много години
почти всички хора притежавали вашата дарба.
Човеците я използвали заедно със силата на ума си,
за да завладеят света.
Създали машини за летене, машини, които пренасят думите надалеч.
Дори напуснали Земята в огромни кораби.
Силата им била толкова голяма, че за малко не унищожили Земята.
Някои казват, че Бог им отнел зрението, за да спаси планетата.
Но след толкова много години дарбата на светлината се връща
и се дава само на избрани, които трябва да създадат нов свят.
Аз съм вашият баща.
Предадох дарбата си на вас.
Ваш дълг е да я използвате.
Учете се от книгите, които оставих.
Подбрах ги много внимателно.
Оставих и указания къде да отидете,
когато съберете сили да напуснете селото си.
Ще ви чакам да дойдете.
Заедно можем да създадем нов свят.
Обичам ви. Ваш любящ баща,
Джерламарел."
Какво ще правим?
Отворила си кутията.
Така е, Баба Вос.
Без разрешение.
Джерламарел ги спаси от мечка. Теб също.
Направи мост.
Доведе племето ни в убежището.
Помоли те само за едно:
"Позволи им да се учат".
Нека открият истината.
И после да направят своя избор.
Магра ще изгори книгите.
Не й казвай. - Да я излъжа ли?
От години лъжеш децата, че си техен баща, защото си добър.
Сега прояви добрина към Магра.
Мълчанието не е лъжа.
Чух ги да говорят, че ще заминат. - Някой ден трябва да го направят.
И когато заминат... - Не.
Когато заминат, книгите ще им дадат познания.
Баба Вос, ти си добър човек.
Но не си бил такъв винаги. - Замълчи.
Крием се в това убежище, но светът не се е променил.
Близнаците, Баба, може да са тази промяна.
Те са нашата надежда.
Помисли за всичко, което си преживял, за делата, които си извършил.
Върни услугата на света.
Мълчанието не е лъжа.
Баба?
Не хаби дървата, аз ще те стопля.
Добре ли си?
Да. Всичко е наред.
Ела да си легнем.
Коя си взел?
"ДА УБИЕШ ПРИСМЕХУЛНИК"
А ти?
ДЖОРДЖ ОРУЕЛ "1984"
Превод Анна Делчева