Chet, chet!
Chet, chet, chet!
Tunnistan sävelmäsi yhä.
Oikea jalkasi astuu raskaammin.
Nyt siirrät painoasi levottomasti.
Et tehnyt sitä aiemmin. Olit vakaa.
Elämä, kokemukset.
Ne siirtävät minua puolelta toiselle.
Tervetuloa kotiin, Tamacti Jun.
Teidän majesteettinne.
Kierrokseni on hoidettu.
Palvelukseni oli 20 kesän pituinen.
Ne kesät muuttuivat talveksi.
Toitko veroja ja kunnianosoituksia?
Toin.
Akselit valittivat vuoristossa.
Sata kärryä jumalan luuta, viljaa,
timantteja kirveisiin, kirveitä puuta varten, orjia.
Olet tehokas verojen kerääjä.
Muttet löydä noitia.
Kuulustelin väkeä kylissä.
Ennustajat sanoivat: "Jerlamarel. En tunne sitä nimeä."
Poltin valehtelijat.
Levitit hänen nimeään.
Löytääkseni hänet.
Olitko hänen profeettansa?
Kerroit hänen voimastaan.
Kerroit hänen nimensä, jakelit hänen siementään.
Noidanetsijöiden päällikkönä -
tulin kertomaan, että tuotin kuningattarelleni pettymyksen -
ja otan vastaan sen seuraukset.
Pyydän vain tätä.
Alttarilla teloittamisen sijaan -
saan itse riistää itseltäni hengen -
soturin tavoin.
Kansa riemuitsee, teidän majesteettinne.
Vanhimmat jakavat saaliin. Varastoja täytetään.
Orjamarkkinoita järjestetään.
Kunniakas päällikkömme on palannut.
Tamacti Jun?
Kyllä, se olen minä, Tamacti Jun.
Palasin 100 kärryn kera. Kärryjä olisi pitänyt olla 101.
Hänen epäonnistumisensa yhden vääräuskoisen löytämisessä -
täytyy asettaa sitä vasten, että sadat huutavat hänen nimeään.
Menkää pääalttarille, lordi Dune.
Käskekää ihmisten tulla. Puhun heille.
Minäkin riemuitsen.
Tamacti Jun.
Niin.
Palkkioksi 20 vuoden uskollisesta palveluksesta -
saat luvan -
riistää oman henkesi.
Jää hyvästi.
Miksi viivyttelette, lordi Dune?
Olisitte voinut jättää hänet henkiin.
Hän ymmärtää epäonnistumisensa paremmin kuin te.
Kansa juhlii omaa tuhoaan.
Yhtä ei löydetty.
Ei!
Voimamme menetetty!
Jerlamarel on jumala, joka kulkee ja tekee lisää jumalia,
jotka lisääntyvät edelleen!
Tamacti Jun tietää, mitä hävisimme.
Menkää.
Tamacti Jun!
Se on tuolla puun juurella.
Kuka siellä on?
Kalkkunoita.
Kierrä ne ja aja ne minua kohti.
Oletko valmis?
Hiljaa, isä.
Tunnustele.
Tein jotakin.
Kirjoista. Metsästystä varten.
Kuuntele.
Ja opi.
- Sain sen. - Mitä?
Luin laatikon yhdestä kirjasta -
kiinnostavia asioita ihmisistä, jotka asuivat Amerikassa.
Mikä on Amerikka?
Se on vasta alkua. Olen lukenut paljon.
Sopivilla koneilla ja voimalla -
voisimme tehdä vielä tätäkin voimakkaampia aseita,
joilla voi tappaa sata tunnissa.
Tai pommeja...
Niillä voi tuhota kokonaisia kaupunkeja.
En ymmärrä noita kirjojen sanoja.
Entä kalkkuna?
Se on ateria.
Voisin metsästää joka päivä.
Voisin saada peuran.
Kuten Jerlamarel.
Puhuit peurasta.
Miten selittäisin sen äidillesi?
Kofun sanoo samaa. Hän haluaa piilottaa oppimamme.
Pidän mureasta peurasta.
En pidä kalkkunasta.
- Se nukuttaa. - Tiedän sen.
Mitä sinä teet?
Voisin tappaa kenet hyvänsä heistä,
eivätkä he ehtisi tajuta sitä.
He sanoisivat sitä jumaltulen kostoksi.
Vaikka tiedämme,
että jumaltuli on kaasua 150 miljoonan kilometrin päässä.
- Se palaa... - Lopeta.
Hän ei jättänyt kirjoja aseita varten.
Mistä tiedät? Miksi sitten? Miksi hän jätti ne?
Selitä, professori.
Lopeta.
Mietitkö sitä?
Mitä?
Millaista hänen tapaamisensa on.
Jos tapaamme hänet.
Tämä maailman kuva ohjaa meitä.
Selvitin jo, missä me olemme.
Jokemme kohtaa isomman joen nimeltä Mississippi.
Ja sitten...
Tässä oli kaupunki nimeltä Pittsburgh.
- Pittsburgh. - Se oli -
teollisuuskaupunki, jossa valmistettiin terästä.
Goddensin Amerikan historia.
Isämme jätti meille ihmiskunnan tiedon ja viisauden kautta aikojen,
mutta sinä teet siitä tylsää.
Jouset ja nuolet ovat tylsiä.
Lukeminen on tylsää.
- Chet, chet! - Chet, chet, chet!
Viime yönä syntyi lapsi -
Souter Baxille.
Se ei ollut ehjä.
Se ei ollut ihmisen muotoinen.
Koska te noidat kirositte minut!
Polttakaa heidät.
Älkää seuratko heitä.
Hänestä tunkeutui ulos -
paholainen.
Se on heidän syytään.
Vauva ei syntynyt sellaisena kirouksen takia.
Jumaltuli, ota hänet.
Se syntyi sellaisena tuoreen veren tarpeesta.
Kun näin pieni ryhmä on yhdessä kauan,
heimon veri muuttuu paksummaksi.
Tiesimme jo kauan sitten, että ilman uutta verta -
hirviöitä alkaa tulla.
- Genetiikkaa. DNA-ryhmä... - Hiljaa, Haniwa.
Vauva on varoitus meille.
Kuunnellaan sitä.
Meidän pitää jakaa itsemme ulkopuolisten kanssa.
Ei käy.
Käydään juhlassa tanssimassa hirviöt pois.
Välttelemme juhlia tietystä syystä.
Meitä metsästetään.
Täällä olemme turvassa.
Ehkä voisimme valita kumppanimme viisaammin.
Tarve on suuri, Baba Voss.
Uutta verta on tarvittu jo kauan.
Kielsin jo.
Ihmisiä on pidetty täällä kauan.
Pidetty täällä?
Heitä on suojeltu.
Kummatkin näkemykset ovat oikeita,
varsinkin kun monet heistä miettivät,
suojelemmeko noidanetsijöiltä heitä -
vai sinun lapsiasi.
He ovat selvinneet ilman lääkkeitä.
He ovat selvinneet puutteesta ilman kauppaa.
He ovat selvinneet.
Jos kiellät heitä matkustamasta,
he alkavat lähteä omin luvin.
Väkemme kuljeskelisi ympäriinsä.
Noidanetsijä löytäisi meidät heti.
Ehkä on parempi valvoa sitä, missä he vaeltavat -
ja keitä he tapaavat.
Mitä ehdotat, kultaseni?
Tunnen tien juhlaan.
Siellä on lääkkeitä, tavaroita ja uutta verta.
Suojelemme Haniwaa ja Kofunia vain suojaamalla tämän paikan.
Ja jos sen takia meidän pitää valvoa alkennyjen menemisiä,
sitten teemme niin.
Ilmoitatteko, kun se on tehty?
Kyllä, teidän majesteettinne.
Onko se tehty?
Uutisia Aurinkohaudalta.
Uutisiako?
Suuri jumaltuli,
ota kipinäni vastaan liekkisi luo -
ja anna sen kohota luoksesi.
Se ei ole ohi.
Viivymme viikon. Juhliin on parin päivän matka.
Antia lähtee. Hän on nuorempi.
Haniwa, kukaan ei saa tietää lahjastasi.
Salaisuus on pysynyt turvassa 17 kesää.
Epäilyksiä on ollut.
Osaamme säilyttää salaisuuksia hyvin.
Mitä tarkoitat?
Ette ole tarpeeksi vanhoja jakamaan siemeniä.
Emme halua vastenmielisiä siemeniä.
Jääkää siis ilomielin.
Miksi haluaisin sokean miehen siemenen?
Tule tänne.
Käskin tulla tänne.
Miksi puhut noin?
En tiedä. Anteeksi.
Rakastan teitä kaikkia,
ja te rakastatte minua.
En piittaa äänistä mielessäni,
sillä tiedän, ettette valehtelisi minulle.
Saitte näön lahjan vahingossa.
Ette ole silti muita parempia.
Pidä kirjojen sanat itselläsi. Ne ovat joskus pahoja.
Kukat kuihtuvat ennen kuin pääsen perille.
Ne ovat sinulle ja tuovat tuoksua matkallesi.
Sitten tunnet voivasi liittyä tanssiin.
Tanssinko muka?
On jo sen aika, Jousi. Isäsi ja minä tanssimme.
Jonoon.
- Baba? - Rakkaani.
Muistakaa, että olemme vesiputouksen väkeä.
Ei puhuta menneistä.
Hyvää matkaa.
Hei.
Haniwa.
Hitaammin.
Olemme tuulen yläpuolella. He eivät kuule.
Pidetään se niin.
Onko nyt hyvä?
Kofun.
Näemme maailman.
Mikä tuo on?
Ehkä avaruusalus nousi täältä ja lensi Kuuhun.
Katso tuota rengasta.
En muista lukeneeni noin suurista autoista.
Mennään ennen kuin tulee pimeä.
Tuoretta villaa. Hienoa kuin silkki.
Verkkoa vaatteiden korjaamiseen.
Olen jumaltulen pappi -
ja veli tulelle, joka muovaa minua kuin jumalan luuta.
Jumalan tahdon toteuttaja.
Rakensimme liekin temppelin.
Aiomme polttaa noitia.
Kaikilla heistä on valon voima.
Noidanetsijä on täällä.
Kuulkaa.
Ei, tämä on jotain muuta.
Muutamme valon noidat kuumuudeksi.
Älkää.
He eivät näe.
Katso heidän silmiään.
Heidät poltetaan turhan takia.
- Lopettakaa! - Älkää.
Te erehdytte! He eivät...
Noidanetsijä ei löytänyt meitä, mutta hänen viestinsä kiirii kauas.
Hänellä on seuraajia.
Lapset eivät ole täällä turvassa.
He ovat turvassa kotona.
Kaikki luulevat kotiaan turvalliseksi,
kunnes se muuttuu.
Auttakaa!
Haniwa!
Vahva.
Nuori.
Terve.
Kerrankin tällaiset lampaat eivät olekaan vartioituja.
Fethin?
Fethin!
Orjien ottajia!
Mitä nyt?
Orjien ottajia!
He veivät Fethinin, pikku tyttäreni!
Fethin!
Orjien ottajia!
Äiti ja isä, herätkää. Minä tässä.
Mitä sinä täällä teet?
Jotakin pahaa on...
Missä Kofun on?
Missä hän on?
Luulen...
Hänet on kai viety.
Kuka hänet vei?
Orjien ottajat veivät hänet.
Mitä sinä teet?
Miksi pysähdyimme?
Poika halusi pitää tauon.
- Hänessä on vikaa. - Selvitän sen.
Ei.
Minä teen sen.
Jos huudat, suolistan sinut.
Ettekö kuule? Hän on loukkaantunut.
Kompastelen, koska hän kompastelee.
Älä kompastele.
Älä. Hän vuotaa verta.
Mistä tiedät?
Olen haistaja.
Haistan veren. Ja hän ontuu.
Asiakkaitani eivät kiinnosta hänen jalkansa.
Röyhkeyttä.
Tästä saadaan hyvä hinta.
Liikkeelle!
Tuolla. Näen savua. He seuraavat Salviatietä.
He poikkeavat siltä.
Ei minulta salaa.
Näen heidän jälkensä.
- Kokoan sotureita. - Siihen ei ole aikaa.
Vain harva palaisi, ja tarvitsen heitä täällä.
Johda meitä, Haniwa.
Hemlokkia. Tämä on heidän.
Oletko varma?
Täysin varma.
OLEN ELOSSA SEURAA POLKUA
Äiti ja isä.
Täällä on viesti.
Kofun jätti viestin.
Minkä viestin?
Miten muka?
Teidän pitää luottaa minuun.
Luottaa sinuun? Minkä ihmeen viestin?
Kofun kirjoitti viestin, jonka osaan lukea.
Ei. Mistä tunnet sanat?
Mistä tiedät kirjoittamisen ja lukemisen?
Se on tietoa laatikosta.
Avasimme sen.
Opimme lukemaan ja kirjoittamaan.
Olemme lukeneet kaikki isän kirjat.
Kuka laatikon avasi?
Minä.
Mitä viestissä lukee?
- Äiti... - Poikani on kadonnut!
Haluan hänet takaisin. Mitä siinä lukee?
Vartijat!
Istukaa!
Nimesi?
Kofun.
Nimeni on Fethin.
Luulitko orjien ottajien auttavan, jos kerrot minun loukkaantuneen?
Ole hyvä vain.
En tarkoittanut sitä niin.
Kiitos.
Varokaa. Paljon kiviä.
Äiti.
Minä pärjään.
Kyllä.
Näen savua, joka nousee rakennuksesta.
- Ovatko tornit jumalan luuta? - Ovat.
Orjat odottavat siellä myyntiä.
Hänet myydään, jos emme pääse tuonne.
Mistä tiedät?
Tunnen paikan,
sillä isäni oli orjien ottaja,
samoin kuin hänen isänsä.
Ja niin olin minäkin jonkin aikaa.
Älä erehdy, Haniwa. Isäsi oli erilainen.
Älä sano niin. Tuo ei ole totta.
Minut kasvatettiin kahlitsemaan, ruoskimaan,
lyömään ja myymään viattomia ihmisiä.
Hän opetti minut kiduttamaan.
Olen haudannut sen puolen, sen miehen itsessäni -
syvälle syövereihini.
Nyt minun pitää rikkoa lupaukseni.
Mitä?
Herätän hänet.
- Voin tulla mukaan. - Ei.
Et tule, rakkaani.
Et saa nähdä, mikä minusta tulee.
Haen Kofunin takaisin.
Saan sinusta jumalan luuta.
Komean läjän.
Chet, chet.
Mitä tuo oli?
Sulje silmäsi.
Wech.
Suuri Baba Voss.
Suuri pelkuri.
Suuri -
karkuri.
Päiväni koittaa vihdoinkin.
Katkaisen sinulta kaulan.
Upokokohua.
Haere Mai!
Nosta se.
Varo, isä!
Sinun poikasi!
Ei...
Isä.
Se olen minä.
Se olen minä, äiti.
Ei hätää, äiti.
- Kofun. - Ei hätää.
Kofun!
Ei hätää.
Kaikki on hyvin.
Haniwa.
Olen tässä. Me kaikki olemme.
Anna anteeksi.
Olen pahoillani.
- Olen pahoillani laatikosta. - Ei se mitään.
Anteeksi.
Äiti.
- Mag... - Ei.
Äiti!
Älä.
Äiti?
Kaikki se, mitä opimme kirjoista,
kaikki se, mitä opimme juhlasta,
kaikki se, mitä olemme oppineet 17 kesässä...
Ne eivät saa minua toivomaan lähtöä.
Entä Haniwa?
Entä sinä?
Mies on kuollut.
Paha mies.
Hän on kuitenkin kuollut.
Tapoin hänet,
sillä tiesin pystyväni siihen jäämättä kiinni.
Kaikki oppimani,
kaikki lukemani,
aivan kaikki...
Se kaikki saa minut toivomaan lähtöä.
Mutta, äiti...
Minua pelottaa se,
mitä olen ja mihin pystyn.
Haluan vain kertoa, että minä rakastan sinua.
Ja sinua, isä.
Ja vielä joskus suuri suuni vie minut roviolle.
Ei.
Tiedän jo.
Tiedän.
Tunnen teidät.
Minun lapseni.
Koska tunsin hänet.
Minun on aika kertoa hänestä.
Jerlamarelista.
On totuuden aika -
meille kaikille.
Hän oli hyvä mies.
Joskus valta voi niellä hyvyyden.
Kerron hänestä.
Baba, käy hakemassa Paris.
Hänenkin pitää kuulla tämä.
Tekstitys: Kati Karvonen