Festival je udaljen par dana hoda. -Kofune. Vidjet ćemo svijet.
Evo! Doveli smo vještice na lomaču.
Lovac na vještice nas nije pronašao, no njegova poruka je putovala.
Gdje je Kofun? -Upomoć! Haniwa!
Kofun je napisao poruku. -Kako znaš te riječi?
To je znanje iz kutije. Otvorili smo je. Naučili smo čitati i pisati.
Pročitali smo sve knjige koje je ostavio. -Tvoj sin!
Poruka. Plutat će niz rijeku kroz desetke dolina.
Novosti iz Sunčevog groba, Veličanstvo. -Nije gotovo.
Fixed by: BOTANICMAN
Napokon su došli po vještice!
Prije nego smo došli ovdje imali smo priliku predati vještice,
no one su vas sve začarale. Sad je vaš trenutak da se pokajete.
Riješimo ih se sami!
Njih treba kriviti zbog ove opasnosti danas,
i trebaju odgovarati za to! -Svi znaju... -Do rijeke...
da ste sve vrijeme vi bili pravi neprijatelji!
Zadržite ih! Ne puštajte ih!
Ne dopustite da odu! S njima ćemo se nagoditi za naše živote.
Imam ga! -Natrag! Vještac me drži za vrat!
Moramo odmah otići. -Odvedi ih do rijeke.
Pustite da vrag prođe! -Arca! -Uskoro ćemo ih se riješiti! -Matal!
Idi.
Idi s njima. Živi. -Volim te.
Matal.
Što to radi?
Bow? -Idem s vama. -Za mnom! Slijedite me!
Kofune.
Nemaš koristi od mene.
Pusti me. -Zaslužuje umrijeti. -Ne.
Ne.
Da sam doista vrag, učinio bih to sa zadovoljstvom.
No mi nismo takvo pleme.
Ja sam Tamacti Jun.
Zapovjednik lovaca na vještice kraljice Kane i Svetih čuvara Pajana.
Napokon, zapovjedniče, došli ste nas spasiti.
Na koljena. -Što?
Svi.
U zamjenu za vaše živote predajte mi Jerlamarelovu djecu.
Mi Alkeni smo dobri ljudi.
Tihi ljudi.
Molim vas...
Zapovjedniče, molim vas.
Vještice su otišle.
Dok se drukčije ne dokaže...
svi ste vještice.
Sveti čuvaru!
Ovdje Gether Bax!
Vještice su pobjegle!
Slijedite me!
Čekaj. Nema dalje. -Ne, sine moj. Ovdje se spuštamo.
Gledaj.
Tata.
Ti si ovo učinio? Sam?
Sve što Jerlamarel može, mogu i ja, samo veće.
O čemu se radi? Što je ispod nas? -Sloboda, mama.
Tata je napravio brod.
Sine.
Kad si ovo napravio? -Kad sam mogao.
Iznenadio bi se koliko možeš postići prije nego ti se ujutro otvore oči.
Zašto? -Kao i ti, nadao sam se da ovaj dan neće doći.
No pripremao si se za njega?
Da. I zbog toga ćemo doživjeti sutra.
Oni koji su pobjegli...
Jedan od njih je graditelj? -Da, i to vrlo vješt.
Prijeđite.
Tata. -Znam. Čujem ih.
Daj mi moj mač.
Naprijed su. S obje strane.
Putovat ćemo u tišini.
Tražio sam vas...
cijeli život.
Bio sam tamo kad ste rođeni.
Čuo sam vaš prvi plač.
Od tada sam posvetio život kako bih vas opet pronašao.
Oduzeo sam silno mnogo života kako bih došao do vas.
A sada...
Što je sljedeće?
U blizini je selo puno vaših rođaka,
svi su na koljenima i mole za moj oprost.
Možda im ga vi možete kupiti.
Govorite.
Dajte da čujem zvuk vašeg glasa
po prvi put otkad je bio plač novorođenčeta.
Obznanite se.
I dopustite mi da vas otpratim do vaše kraljice.
Učinite to...
i selo će živjeti.
Ne?
Upomoć!
Ne!
Baba! -Maghra.
Čekaj, mama.
Ne!
Mama!
Idite!
Arca!
Što se nalazi niz rijeku?
Možemo li ih pratiti?
Pogođen sam.
Što je naprijed?
Možda te možemo spasiti.
Otvorene vode, duboke vode.
Bit će brzi. Nećete ih moći sustići.
Pomozite mi.
Eto. To bi ti trebalo uštedjeti nešto vremena.
Vratite se u selo. Sve ih ubijte.
Heralde.
Poruka za kraljicu Kane.
Vještice su pobjegle.
Tamacti Jun šalje novosti.
Je li locirao vještice? -Da, ali trenutno su u bijegu.
Opet su mu pobjegle?
Kako? -Ne kaže.
Znači moramo nagađati ili izmišljati. -Gospo An,
kad nam bog Plamen spali kožu, krivimo li boga ili sebe?
Nijedno, kraljice.
Krivim moju sluškinju što me nije zasjenila.
Bogovi nisu okrivljeni. Nitko ne krivi vas.
No možda te novosti znače da se Tamacti Jun treba vratiti kući.
Ne. No za takvo putovanje Tamacti Jun će trebati još vojnika.
Veličanstvo, molim vas... -Pošaljite ih još. Pošaljite ih sve.
To su očevi i majke, muževi i žene,
kćeri i sinovi. Njihove obitelji su patile u njihovoj odsutnosti.
Umorni su od ovog... jalovog pohoda.
To je iznad njihovog poimanja.
I Sveti strojevi stenju, Veličanstvo.
Ni bogovi ovo ne razumiju.
No vi razumijete što bogovi govore?
Da! Kažu "dosta!" Dosta!
Tu...
u našem drevnom ustavu.
"Monarh će vladati parlamentom,
i monarh će vladati do smrti." Ne osjećam se loše.
Veličanstvo, evo što kaže narod Pajana.
Dok ih jebete na molitvenim prostirkama.
Jasno i jednostavno, progonili ste vještice generaciju.
Nijednu niste pronašli. Žrtvovali ste našu vojsku,
ispraznili naše riznice. Još nema dokaza o zlim moćima.
Samo...
čovjek kojeg ste nekoć voljeli, a koji je pobjegao od vas.
Kažu da nacijom upravlja slomljeno srce.
Poruka od Jerlamarela.
Poruka za djecu kad budu spremni napustiti nas.
To je poruka za oči.
Još iznenađenja od Jerlamarela?
Dala sam mu riječ.
Ne bih im je dala ranije nego što budu spremni za nju.
To je zadnja poruka od njega.
Moje zadnje obećanje njemu.
Jesmo li sigurni?
Jesmo.
Hajde.
"Draga moja djeco...
Rijeka je početak.
Prvi korak vašeg dugog putovanja do mene.
Slijedite rijeku do lavande.
Velike lavandine ceste."
Lavandina cesta je stvarna.
"Zatim slijedite cestu do Kuće prosvjetljenja."
Tamo ću izgraditi novo kraljevstvo.
Blještavo svjetlo u svijetu tame.
I jednog dana ćete doći k meni i znati ono što ja znam.
Prenosit ćete to znanje dalje u najmračnije kutke Zemlje."
"Oni koji imaju oči da vide moraju me slijediti."
Što? Slijedit ćemo rijeku? Koliko dugo?
Ostavit će nam znakove.
Uspjet ćemo. -Hoćemo li? -Kakav drugi izbor imamo? -Imamo izbor.
Slušajte me.
Pogledajte me.
Što je duže putovanje,
i izazovi veći,
to se više mijenjaju oni koji ga podnose.
Ovakvo putovanje...
Oni od nas koji ga prežive,
bojim se da će se pojaviti na drugom kraju neprepoznatljivi jedan drugom.
Kakve odgovore će Kuća prosvjetljenja pružiti
bilo kome od nas ako se više ne možemo prepoznati?
Povinovat ću se što god izglasamo, no poslušajte ovo.
Imamo izbor živjeti kao prije.
Možemo se dovoljno udaljiti od lovaca na vještice,
koji nas sad sigurno progone.
Možemo se skloniti daleko da nas ne može pratiti
i živjeti naše živote jednostavno, tiho
i zajedno.
Mama, ne znam hoću li ikad znati tko sam doista
dok ne saznam odakle dolazim.
A to ne mogu znati dok ne upoznam Jerlamarela.
A ti?
Mislim da mi nije suđeno biti netko tko se krije od svijeta.
Mislim da ne želim biti netko tko ignorira istinu
jer se boji što bi mogla značiti.
Shvaćam.
Hoćemo li glasati?
Tko je za to da napustimo rijeku i pronađemo sklonište?
Tko je za to da nastavimo slijediti Jerlamarela?
Ostao je još jedan glas.
Ne. -Mi smo jedno pleme, Haniwa. -Mi smo jedno pleme.
Mi. Oni koji su u tome od početka.
Slažem se s Paris. Trenutno smo jedini preostali Alkeni,
a Bow Lion je poveznica. -Oni su nas htjeli predati lovcima na vještice
kako bi spasili sebe. -Učinili su ono što jesu.
No oni su te i učili, hranili, voljeli te i bili ti prijatelji.
Napustili su svoje živote da spase vaše.
I izdali nas prvom prilikom.
Šestero nas je na brodu i svi imaju pravo glasa. -Ne.
Ona nema apsolutno ništa s nama. -Haniwa.
Glasam da slijedimo rijeku.
Moj glas ide Haniwi i Kofunu.
Arca, Matal, moja majka...
Žrtvovali smo previše da sad stanemo.
Onda smo odlučili.
Zapovjedniče! -Izvijesti. -Dobre vijesti.
Vjerujem da je teren pred nama opasan no prolazan.
Kolona se nije trebala zaustaviti više od dan i pol dok smo izviđali.
Nitko neće stati dok ne budemo mrtvi
ili ne pronađemo Jerlamarelovu djecu. Razumijete?
Razumijemo. -Dobro. Krenite onda!
Onda se kraljica mora ubiti. -Boginju?
Tko još vjeruje u to? -Nije važno u što vjerujemo.
Mnogi ljudi s nižih zidina još vjeruju u to.
Ako svrgnemo... -Svrgnemo li njihovu boginju oni će ustati.
Imamo vojnike. -Šačicu. -Onda je mi ne smijemo svrgnuti.
Kad se mi bojimo to učiniti, tko bi drugi mogao?
Da bi ubio boga netko mora postati bog.
Njena smrt ne smije biti u borbi, u krvi i s oružjem.
Bez dokaza o umiješanosti čovjeka.
A onda će ljudi s nižih zidina
čuti da je njihovu kraljicu ubila božja ruka.
I reći će, "Tako je pravedno."
Previše sam milosrdna.
Možemo se moliti.
Molim se samo za istinu.
Što si čula?
Nova šaputanja o vama.
Tko šapuće? Gospa An? Gospar Dune?
Da, i ostali.
Daj mi imena.
Svi, kraljice moja.
Zašto si to učinila? -Što?
Nemaš razloga otići tamo kamo idemo.
Da si glasala protiv nas ne bi trebala otići.
Nema ih.
Više nema nikoga.
Kamo bi drugdje otišla?
Ipak, izabrala si teži put.
Opasniji. Zašto?
Tebe i sestru ne poznajem dobro.
Ne poput ostalih iz sela.
Jer smo mi jedini koje nisi mogla uhoditi.
Znam da si Sjenka.
Možda ne znam sve vaše tajne...
no bijes tvoje sestre nije bio tajna nikome.
Glasala sam tako jer...
Ne vidim neku razliku, a i dosta mi je borbe za danas.
Nije bijesna.
Mislim, nije bijesna na tebe.
Ovo je samo previše za nju i daje sve od sebe.
Ponekad to izađe kao bijes.
Tebi nije previše?
Hvala ti što si pokušao razgovarati sa mnom.
Voljela bih sada biti sama.
Trebaš pomoć? -Da. Pravim ovo.
Za Bow. -Dobro.
Za tebe i Haniwu.
Moramo stati preko noći.
Mora se odmoriti uz vatru.
Da.
Jesi li dobro?
Nikad nije tako razgovarala sa mnom.
Da, svađala se. Proturječila mi puno puta, ali...
Ovo je bilo vrlo drukčije.
Da je glasovanje bilo izjednačeno, a ja odlučim protiv nje,
iskreno ne znam što bi učinila.
Rekli smo im da kriju tko su cijeli život.
Da nije sigurno da bilo tko zna.
Nismo nikad zapravo znali tko bi trebali biti.
Kako bi oni mogli?
Možda će, kako dalje idemo ovom rijekom,
biti slobodniji to saznati.
Vaše Veličanstvo? Vaša sluškinja vam je predala moju pozivnicu?
Jest, gospo An. Doista, jest. -Dobro došli, Vaše Veličanstvo.
Miris seksa i zvuk ptica pjevica.
Božanska kombinacija. -Kako sam vam rekla u mojoj pozivnici,
imam posebno zadovoljstvo za vas.
Svi koji nisu pozvani, odah otiđite.
Nova pjesma. Nova ptica.
Prvi ćete je čuti unutar zidova palače.
A tko će ostati i sa mnom dijeliti taj užitak?
Ja, Veličanstvo.
Uz vaše dopuštenje. -Naravno, gosparu Dune. Znala sam da ste to vi.
Mislimo da je neobičnu novu pticu s njenog leta skrenula oluja.
Moj mrežar je čuo kako pjeva na jabuci i uspio je uloviti.
Tog čovjeka onda treba nagraditi.
Kao i vas, gospo An. I vas, gosparu Dune, jer ste mislili na mene.
Evo našeg novog gosta.
Ne čujem pjev.
Rekli su mi da ova osobita ptica pjeva samo kad vam je u ruci.
Vaša će je prva držati.
Onda otvorite vrata kaveza, gosparu Dune.
Ptice obično drhte u blizini ljudi. Ne čujem drhtanje.
Možda se ne boji.
Ne bojim se ni ja.
Vidite, cijeli moj parlament se složio oko moje smrti,
cijeli ovaj truli grad želi moju smrt.
Odlučila sam da ne želim umrijeti za ovaj grad. On će umrijeti za mene.
Možete otići prvi.
Prešli smo dobru udaljenost. Dok se krećemo zorom bit ćemo dobro.
Netko od nas treba ostati budan na straži i paziti na vatru.
Sjedni sa mnom.
Mama... -Reci mi, kako zamišljaš da će biti?
Što to? -Rekao je, "Tamo ću izgraditi kraljevstvo".
Svi ćemo riskirati život i ud da bismo došli do tog mjesta.
Zato mi reci.
Kako zamišljaš to kraljevstvo?
Pa...
Zamišljam...
da će biti... mjesto gdje ćemo se sjećati stvari.
O tome kakve su nam stvari nekoć bile.
O tome kakvi smo mi bili.
O tome...
kako iskoristiti to znanje da učinimo stvari boljima.
Zamišljam...
da će to biti mjesto gdje...
više neću biti ona čudna.
Gdje mogu pomoći izgraditi nešto važno...
a da ne moram skrivati tko sam.
Ako ti je otac izgradio kraljevstvo, ti ćeš biti njegova princeza.
Nije tako. Učinit ću sve što traži od mene. Kako god mogu pomoći.
A što ću ja biti u njegovom kraljevstvu?
Njegova kraljica.
Ne bih rekla.
Kralj s vidom...
princ i princeza s vidom.
Ja ću biti ona bez njega.
Ja ću biti ona čudna.
Ona za koju će reći da je slaba. -Ne bih to nikome dopustila.
Znam da ne bi.
Važno mi je da dođem do tog mjesta.
No nisam ja u pitanju.
Radi se o svima nama.
Svima će nam biti bolje. Zbilja vjerujem u to.
Trebamo se svi odmoriti.
Dobro.
Kofune, nema mog mača. -Nestao je i moj luk.
Maghra. -Bow, provjeri brod. -Maghra.
Mislio sam da ste bili budni cijelu noć. -I jesmo.
Kako se onda ovo dogodilo? Netko je prošao kroz logor,
a da nije nikoga probudio a vi ga niste vidjeli? -Ne znam.
Sve je nestalo, zar ne?
Pomozi mi. Moramo otići. -Ne možemo otići. -Moramo.
Uzeto je samo oružje. To se da nadomjestiti.
Nešto mi nedostaje. -Dođi.
Što ti nedostaje? -Mala vrećica. Mekana je. Veličine šake.
Što je u vrećici? -Nešto meni vrlo važno. Jedina stvar od oca.
Moja jedina veza s njim... -U redu.
Nenadomjestivo je! Moramo je pronaći. Moramo je vratiti.
Mama, o čemu se radi? -Važno je.
Maghra, slušaj... -Molim te, možeš li...
Nemoj me pitati da kažem nešto više. Pomozi mi pronaći je.
Ljubavi moja, nemamo oružje.
Onaj od prošle noći bi se mogao vratiti.
A lovac na vještice tumara u blizini.
Ako predugo ostanemo pronaći će nas. -Onda moramo požuriti.
Ne znam kako razgovarati o ocu i mom odnosu s njim.
Zamršeno je. Mislila sam da ćeš od svih ljudi ti to razumjeti.
Kakve god tajne krio od tebe to je bilo zbog naše zaštite.
Kakve god ti tajne krila od mene to je bilo zbog naše zaštite.
Molim te, pomozi mi da shvatim ovo.
Pomozi mi da opravdam što sam doveo našu djecu u opasnost jer ja ne mogu.
Znam.
Što bi to moglo biti toliko važno, a da ipak ne želiš reći?
Ja ću. -Ne. Haniwa. -Ona već sve zna o tome što pitaš.
Ja ću je pronaći. -Ako su riječni banditi onda su udaljeni pola dana.
Ako su Opayoli, možda ih je stotine. -Neće me vidjeti.
Znate koliku smo sreću imali što smo pobjegli lovcu na vještice?
Veliku. Još jedna bitka, sad bez oružja?
Ne predlažem da odemo u bitku. Tko god je uzeo...
Kako se može boriti ako ne zna da sam tu?
Osim toga, ne znamo tko su. Trebamo barem saznati... -Mislim da znam.
Što? -Mislim da znam tko nam je uzeo stvari.
O čemu pričaš? -Pogledaj, molim te.
O čemu se radi? Što vidite?
Reci mi. O čemu se radi?
Reci mi.
Vrijeme je, kraljice. Proširile su se vijesti o gospi An.
Demonstracije zbog ubijanja više voljenih plemića
započele su na nižem zidu.
Straža palače drži ih pod kontrolom, no koliko dugo, ne znam.
Kraljice moja?
Što je sljedeće?
Preostali gospari se okupljaju.
Ako zadobiju povjerenje gomile, ne znamo što bi mogli učiniti.
Oče, čiju moć osjećamo, ali je ne možemo dotaknuti...
Prihvaćam svoju sudbu.
Zahvaljujem ti što sam mogla birati čas.
Jerlamarele, nisi došao po mene, ljubavi moja.
Zato ću ja doći k tebi.
Fixed by: BOTANICMAN