Ne bom umrla za to mesto. To mesto bo umrlo zame.
Nyrie!
Kaj sta mi pripeljala?
Hočem govoriti s tabo. Naredili ste napako...
Le kdo si, da to trdiš?
Opayoli. Oni so vzeli naše reči.
Spodaj ni nikogar. Videti je zapuščeno.
Stoj! Potipaj njegove prsi.
Vidi.
Boots je Jerlamarelov sin. Najin brat.
Kje je mama? Kaj se je zgodilo?
So jo odpeljali?
Ne, spustila je mojo roko.
Tamacti Jun!
Princesa Maghra
iz rodbine Kane.
Čet-čet!
Čet-čet-čet!
Maghra!
Tukaj sem.
Oče. Oče.
Fant.
Še več jih prihaja. Obkolili nas bodo.
- Oče. - Kaj se je zgodilo?
Kaj se je zgodilo?
Nisem videla, on pa pravi, da je videl, in...
- Kaj je videl? - Kaj je videl?
O čem govori?
Si našel mamo?
Videl sem jo oditi iz gozda.
Videl sem jo z njimi in...
Videl sem jo umreti.
Kaj?
Pripeljali so jo k vodji.
Rotila ga je.
Sprva jo je poslušal, potem pa je izvlekel meč in jo ubil.
Ubil jo je.
Ne. Ne. Ni mrtva.
- Laže. - Ne.
Zakaj bi mu verjel?
Tudi jaz ne verjamem.
Šla sem jo iskat.
Tole sem našla.
- Njeno okrvavljeno torbo. - Kaj?
Videl sem na lastne oči.
Žal mi je, zbežati moramo.
Ne. Ne bom bežala.
Nikamor ne grem, dokler ne najdemo lovca čarovnic in ga ubijemo.
- Ne. - Oče.
Pobegnili bomo.
- Kaj? - Še bo priložnost,
čas, ki si ga bomo sami izbrali, zdaj pa vas moram zaščititi.
- Ne, šla bom brez... - Poslušaj me.
Moram te spraviti na varno.
Moramo iti. Prihajajo.
Poznam varen kraj.
Za mano.
Bila si mrtva, zdaj pa ne več.
Kako je to mogoče?
Kje je moja družina?
Otroci, ki vidijo, so tvoji...
Kajne?
Ničesar ne bom povedala, dokler mi ne zagotovite,
da moji družini ne bo hudega.
Ukazali so mi, naj jih za vsako ceno ujamem.
Dajem vam drugačen ukaz, kajne?
Nisi kraljica.
Kdo je kriv za to?
Reci možem, naj jih pripeljejo žive in cele,
jaz pa ti bom povedala, kar te zanima.
In še več.
General.
Pošlji sporočilo, da moramo ubežnike ujeti žive.
Za vsako njihovo rano bo enako utrpel vsak deseti od naših mož,
izbran naključno.
Si razumel?
Ja, general.
Ukazal sem, kot si naročila.
Boš zdaj odgovorila na moje vprašanje?
Bil je čas...
ko sem ti dal svojo besedo...
in si mi brez oklevanja verjela.
Tega je že dolgo.
Ja.
Vendar smo, kdor smo.
Tega niti čas ne spremeni.
Če si mi zaupala takrat, mi daj še zdaj.
Prosim...
povej, kaj se je zgodilo.
Sem.
Kje smo?
Zelo dobro skrita jama.
Tukaj sem se igral kot otrok.
Globoka je in temna. Tukaj nas ne bo nihče našel.
Zrak je negiben tukaj.
- Tu se konča. - V redu je. Prišli smo.
Boots!
Kaj počneš?
- Odpri vrata. - Ne morem.
Boots.
Poslušaj me. Odpri vrata.
Ne pusti nas tukaj.
Prosim, nehaj.
Zakaj to počneš?
Sprejeli smo te medse. Rekla sem, naj te sprejmejo.
Bolje je tako.
Preveč vas je, da bi zaupal vsem.
Samo eden bi bil bolje.
- Zbogom. - Fant.
- Ne. - Fant!
- Odpri vrata. - Hej!
Odpri vrata.
Odpri ta vrata!
- Boots! - Odpri vrata!
Boots!
- Ne, to ni mogoče. - Vedel sem, da bo tako.
Nikoli ne poslušaš. Nihče ni hotel poslušati.
Rekli smo ti, da ne.
- Kaj si rekel? - Slišala me je.
Kofun!
Rekli smo ti, da ne hodi na celino.
Rekli smo ti, da mu ne zaupaj. Ampak kdaj ti je bilo to še mar?
Vedno si tako zelo prepričana v svoj prav!
Poglej, kje smo pristali, Haniwa!
Sranje.
Kaj je to?
Navzdol gre.
Kofun.
Ko pridemo do dna, bomo v temi.
Imam kremen. Potrebujem nekaj, da ga vžgem.
Pismo.
Če gre kletka dol, gre tudi gor.
Vidiš kakšno primerno orodje?
Mislim, da ne.
Nekdo je tukaj.
Nikogar ne vidim.
Ne moremo ostati tukaj.
Če ne moremo ven po isti poti, moramo najti pot tu skozi.
Kmalu bomo spet v temi.
Potem pa za mano.
Kaj počneš?
Kaj te briga?
Nehala si delati.
Opazili bodo, tega pa nočeš.
Zapredek se je premaknil. Zakaj to počne?
To je še huje. Hitro moraš poklicati nekoga, da ga odnesejo.
Zakaj?
Ličinka se bo izvalila,
tega pa ne more, ne da bi poškodovala svilo iz zapredka.
Nadzorniki ne bodo zadovoljni.
Kako ti je ime?
Kaj te briga?
Moja dobrobit te zelo skrbi kljub temu, da nisva nikoli govorili.
- Zanima me, kako ti je ime. - Cora.
Skrbi me moja dobrobit, ne tvoja.
Če se bodo nadzorniki, ali še huje, Cutter, razjezili na eno od nas,
bomo trpele tudi druge.
Iskrena bom, Cora.
To ni življenje.
Aha, torej si ena izmed tistih.
"Tistih"?
Nisi prva premožna ženska, ki so jo degradirali, zdaj pa pokorno gara
in skrivaj objokuje svojo usodo.
Tukaj me hranijo, imam streho nad glavo in ne nadlegujejo me.
Obstaja še veliko hujše življenje. To ti zagotavljam.
Morda ti pripada več kot tole.
Noben delček mene ne potrebuje več od tega.
Morda pa, kot tale prijateljček tukaj,
si lahko pustiš zrasti nove delčke, ki bodo želeli več.
Ti! Zakaj lenariš?
Zakaj ne delaš?
Vesela sem, da si prišla.
Nisem vedela, kaj naj s tem, in hotela sem...
Tole je nujno.
Lahko bi bilo zapravljeno.
Vrni se na delo.
Rekla sem, da se loti dela!
Pazite na stojala.
Boš vstala?
Zdajle me zelo jeziš.
Vprašala sem, če boš vstala?
Ne.
Nova si. Naučila se boš.
Sporočite, ko pride k zavesti.
Poskusili bomo še enkrat.
Toliko se bo spremenilo...
v trenutku.
Svet se spreminja in razkriva nekaj novega.
Jaz pa čutim samo žalost.
Vse besede, ki bi jih lahko uporabila...
se zdijo nepomembne...
in nevredne čudovitega življenja.
Zato bom rekla samo...
Nalogi, da te nasledim...
ni usojeno uspeti.
Nenadomestljiv si.
Toda storila bom vse,
da ohranim, kar si mi zapustil, da boš ponosen.
Pridi.
Maghra?
V redu je, ne boj se. Tukaj sem.
Tukaj sem.
Čakajo nas spremembe.
Nikoli pa se ne bo spremenilo tole...
Poskrbela bom zate.
Maghra.
Neverjetno, kako lahko trenutek spremeni ves svet.
Koliko življenj se lahko obrne na glavo?
Kraljestva. Zgodovina. Vse.
Vse se je začelo z umirajočim moškim, ki je hčerki zašepetal štiri besede.
"Zavladati moraš... kmalu."
Kar je rekel, če je res, je bilo veliko manj uničujoče od tvojih dejanj.
Tvoja izbira, ne njegova.
"Če" je to rekel?
Bil je čas, ko si mi verjel na besedo.
Nočem se igrati igric s tabo.
Kakšnih igric?
Ko sem odrasla in skušala dobiti podporo,
da bi sestro vrgla s prestola, to zame ni bila igrica.
Ko mi je večina generalov in polovica dvora prisegla zvestobo,
da poskrbim za spremembo, to zanje ni bila igrica.
In ko si imel usodo vsega kraljestva v svojih rokah,
en glas podpore, ki sem ga potrebovala, da uresničim kraljevo zadnjo željo,
ko bi lahko spremenil svet že samo z besedo "da"...
si rekel "ne".
- Je bila zate igrica? - Bila si otrok...
Dovolj sem bila stara, da sem razumela, kar je bilo očetu jasno,
da moja sestra ni bila primerna za vlogo...
da bo teža odgovornosti še poudarila njene slabosti.
Rada sem imela sestro, a sem vedela, kaj bo postala.
Skušala sem jo rešiti pred tem.
Sem se motila?
Če si se motila?
Bila si pametna.
Bila si prijazna in zvesta.
Nisi pa bila dovolj močna.
Reci, kar hočeš o sestri,
toda to se ni nikoli nanašalo nanjo.
Podcenjeval si me takrat in zdaj spet.
Nič od tega nisem hotel.
Rekla je, da si mrtva.
Vsem je rekla, da te je Jerlamarel ubil. Zakaj?
Ko mi je spodletelo, sem vedela, da ne morem ostati.
Zbežala sem.
Lagala je in zdaj sva tukaj.
Nisi hotela samo njene krone.
Ob neuspehu nisi le zbežala.
Vzela si tudi priljubljenega kraljičinega moža.
Nisem je hotela prizadeti.
Jerlamarel je imel možnost uveljaviti moč preko nje,
a se je odločil, da bo raje pobegnil z mano.
Tako malo nadzora sva imela nad to zvezo.
Tega nisva mogla zanikati.
Kje je zdaj? Kje je Jarlamarel?
Ne vem.
Še pred rojstvom otrok nisem več slišala njegovega glasu.
Otroci, ki sem jih iskal povsod,
ne da bi vedel, kdo sploh so.
Otroci, še vedno ubežniki,
ki jih lovim že polovico življenja.
Potem se pritoži kraljici, ki si ji to prisegel.
Pojdi domov in govori z njo o tem.
Prinesel ti bom nekaj za pod zob.
Medtem pa bom hvaležen, če boš ostala notri.
Može bi tvoja prisotnost samo zmedla.
Tamacti Jun.
Ko jih najdeš...
nas boš pustil pri miru?
Nekdo je tukaj.
Nepovabljeni ste, kajne?
Ženska. Ja. Toda nismo nameravali...
Prišli ste k nam. Zakaj?
Tukaj smo ujeti po zaslugi moškega... Fanta, ki nas je izdal.
Samo izhod iščemo.
Fant.
Dobrodošli ste, kolikor časa hočete. Pridite.
Kje smo? Kdo si?
Pridite. Sem.
V redu je. V redu boš.
Kje smo?
Zbudili smo se za zaklenjenimi vrati.
Ne vemo nič več kot ti.
Ta okus v ustih imaš po gobi.
Te gobe otopijo čute.
In svetloba?
Svetloba?
Jim nisi povedal, Kofun?
Nekakšni svetleči hrošči, ki visijo s stropa.
Obstajajo zgodbe o klanih, ki so se zatekli tja dol.
Tisti, ki so bili spodaj dovolj dolgo...
niso več ljudje.
Kdorkoli so, če bi nas hoteli ubiti, bi bili že mrtvi.
Kako naj vemo, da nismo mrtvi?
Ker mame še vedno ni tukaj.
Hoteti nas ubiti je drugače, kot želeti nas mrtve.
Morda so nas pustili tukaj, da se sami pobijemo.
Zelo bodo razočarani,
kajti dokler bomo tukaj, bomo ostali skupaj.
Preživeli bomo, dokler se ne rešimo.
Če nas ne nameravajo ubiti, nas morajo nahraniti.
To pomeni, da bo enkrat nekdo prišel.
Ko se bodo vrata odprla... Nas bom spravil ven.
Za kako dolgo?
Kaj?
Kako dolgo misliš, da lahko preživimo?
Izvoli. Toplo je.
Morda te ne bo ozdravil, ti bo pa pomagal spati.
Zakaj mi pomagaš?
Bila sem najmlajša od šestih, naš oče pa je bil pošast.
Vsi smo trpeli zaradi njegove krutosti, jeze...
In poželenja.
Vsi smo trpeli vedoč, da najbrž ne bo nikoli konec.
Ko sem dopolnila devet let, sem imela dovolj.
V temi sem šla k njemu in mu zarila nož v srce.
Potem sem se vrnila v posteljo in mirno spala.
Zanimivo.
Misliš, da sem šibka.
Če misliš, da se ne upiram, ker nimam poguma,
se motiš.
Bila sem najstarejša od dveh.
Najin oče je bil prijazen...
zlasti do sestre.
Sama nisem čutila njegove jeze, nasilja,
krutosti ali česarkoli.
Od njega sem dobila samo golo ravnodušnost.
Bila sem najstarejša...
Toda mojo dedno pravico je hotel podeliti moji mlajši sestri...
ki sem jo imela rada in jo ščitila...
kakorkoli sem lahko.
Hotel ji je dati mojo prihodnost.
Takrat sem se naučila...
da moraš v tem življenju...
sam poskrbeti zase.
Obema sem vzela vse.
Kaj je to "vse"? Kaj si vzela?
Več, kot si predstavljaš.
Koliko nas je tukaj?
Delavk? Skoraj 30.
Koliko pa je njih?
Štirje nadzorniki in Cutter.
Kakšno orožje imajo?
Ne vem. Nože in gorjače.
Videla si Sence. Zunaj prežijo.
Nikoli ne veš, kje so.
Če nas je dovolj...
če se dokopljemo orožja, morda to ne bo pomembno.
Sledi mi in poskrbela bom za to.
Zakaj bi ti kdo sledil? Nihče ne ve, kdo si.
Ko jim boš povedala, kdo sem, bodo razumeli.
Tudi jaz ne vem, kdo si.
Popraviva to.
Torej?
Naredila sem, kar si rekel.
Prinašam novice.
Vsi spijo.
Vem. Smrčijo.
Ne tako glasno, kot takrat, ko so bili dojenčki, vendar slišim.
Pomirjujoče je.
Poznam jih skoraj tako dolgo, kot sem poznala tebe, preden so prišli.
Nemogoče.
Kako je to mogoče?
Spomnim se dneva, ko si prišel.
Tako močen...
toda tako strt.
Baba.
Pomislila sem...
"Kakšne grozote je preživel ta deček?"
Rekla sem si:
"Oh, Paris, ne dovoli,
da bi trpel še bolj, kot je že."
Bojim pa se, da sem storila prav to.
Baba. Oprosti. Oprosti.
Držala sem jo za roko. Držala sem jo.
Tukaj je bila.
Nikar.
Potem pa je izginila.
Jaz sem tista, ki otroke priganja, da hočejo več,
da potrebujejo več.
Privedlo je do tega.
Paris, nehaj. Prosim, nehaj.
Nehaj.
Poskrbeti moram za tole.
Poskrbeti moram zanje.
Če pomislijo, da ne zmorem...
Če bodo le za hip to začutili, bo vsega konec.
V redu? Vedno si jih ljubila.
Ne dovolim, da se opravičuješ zaradi tega.
Nisi kriva za to, kar se je zgodilo.
Kdo pa je kriv?
Ne. Ne.
Ne! Izpustite me! Vi...
Vaše veličanstvo.
Ko so vas pripeljali sem,
priznam, da nisem verjel, da boste za kakšno korist.
Imeli smo že bogate, a niso dolgo zdržali.
Vi pa niste samo bogati.
Vi ste čisto nekaj drugega.
Moja vojska se bo vrnila pome.
In takrat...
boste obžalovali vsako zlobno kost v vašem prekletem telesu,
prekleti prasec.
Dala vas bom ubiti.
Naredila bom vse,
da vam vzamem moč, drekač.
Samo predstavljam si lahko, koliko ljudi si vam je želelo to narediti.
Lovec čarovnic je daleč stran.
Ko je odšel, je jasno povedal, kam gre in po kaj.
Če nam uspe dobiti kakšno informacijo,
ki bo zanj dragocena.
Lahko se kar strinjava, da je najdragocenejše na tem svetu
zdaj v moji lasti.
Edino vprašanje je, kako naj mu to dokažemo.
Nekoč sem slišal zgodbo. Povejte mi, če drži.
Ko Payanski monarh zasede prestol,
ob tej priložnosti priredijo slovesnost.
Na tej slovesnosti
amulet, ki je vstavljen pod kožo vladajočega monarha,
odstranijo in vsadijo v njegovega dediča.
Na mizo.
Amulet, ki se nahaja tik nad srcem.
Je to res?
Kaj pa ti veš? Res je.
Hvala za tole.
Zdaj pa ugotovimo, kaj zmore.
Čakajte, prosim.
Pomagali nam boste uiti.
Zato sem tudi prišla.
Počnem prepovedano.
Če nas slišijo, bo nevarno tako zame kot za vas.
Prosim. Povedala vam bom, kar vem.
Ime mi je Delia.
Ta kraj, kjer ste se znašli, je miren, spokojen,
vendar krut.
Da bi zaščitili ta kraj, ne sme priti v stik z zunanjim svetom.
Zato vsak, ki vstopi, ne sme ven.
Že prej so prihajali nepovabljeni.
Nekoč so se lahko odločili, ali se nam bodo pridružili,
toda šele čez nekaj časa.
Želja po vrnitvi je premočna in se je ne da zatreti.
Čez koliko časa?
Ko sem prišla, je minilo pet zim in poletij, preden so mi odprli vrata.
Nisi prišla povedat samo tega.
Zakaj si prišla?
Verjamem vam...
da vas je sem zvabil... fant.
Zdaj je najbrž bolj moški in manj fant, kot takrat, ko je mene zvabil sem.
Boots. Ga poznaš?
Moj sin je.
Kmalu bo njegovem rojstvu sem ugotovila, da je drugačen.
Kmalu so to opazili še drugi vaščani.
Skušala sem ga zaščititi.
Prosila sem jih za razumevanje in usmiljenje.
Samo deček je. Njegovo prekletstvo pa samo napaka narave.
Norčevali so se, ga pljuvali, tepli...
včasih še kaj hujšega.
Kje je bil njegov oče?
Odšel je.
Moški, ki je nedolgo pred tem prišel v vas,
ko je bil deček še vedno majhen.
Nekega dne je odšel in se ni vrnil.
Bolj ko je odraščal, bolj je deček postajal molčeč in jezen...
Dokler nekega dne ni mogel več trpeti.
Kaj jim je naredil?
Začel je z najbolj nasilnimi do njega.
Nekatere je ubil v spanju.
Nekatere je preganjal, ko so bežali v paniki in strahu.
Potem se je znesel še nad tistimi, ki so grdo govorili z njim.
Ko je bilo prelivanja krvi konec, sva od Opayolov ostala samo še midva.
Zakaj nam to pripoveduješ?
Otrok je moja krivda.
Zato je tudi vaša prisotnost tukaj moja krivda.
Komurkoli bo uspelo živemu priti od tod...
naj mi priseže, da bo našel fanta,
da bo našel mojega sina...
in ga ubil.
Jaz ga bom.
Ta kraj so starešine prepovedale,
toda od zgoraj sem začutila moč Boga Plamena.
Haniwa. Zakaj zaostajaš?
Oprosti. Nekaj sem videla.
Kaj?
Ne bi razumel.
Videla je. Bodi previden z njo.
Oče. Mislim, da vem, kako to deluje.
Vleči moramo, dokler dvigalo ne pride do vrha.
Nadzorujemo lahko od zgoraj in ga pošljemo dol.
Nekdo mora ostati spodaj in držati tole.
Kaj misliš, koliko jih je?
Preveč. Skušala jih bom upočasniti.
Prav. Vsi noter.
- Ne, oče. Lahko ti pomagam. - Noter!
- Si notri? - Ja.
Očka, takoj ga pošljemo nazaj.
Prišli smo. Pridite.
Očka, pošiljamo ga dol!
Pomagaj mi!
Ne!
Oče, premakni se!
- Kofun! - Očka!
Haniwa!
Oče! Oče!
Očka, tukaj smo! Tukaj smo.
- Očka! - Pleza.
Tukaj smo, očka. V redu si.
Nas slišiš? Tukaj smo.
Sledi našim glasovom.
V redu si.
Tukaj smo.
Pridi. Prosim. V redu si. V redu si, blizu smo.
Drži se!
Očka, prosim, drži se.
Na desno.
Na tvoji desni je polica.
Ne! Oče!
Tukaj smo!
Blizu si.
Daj, oče, čisto malo še.
Ne vem...
Čisto blizu si.
Predaleč je.
- Kofun, ga dosežeš? - Iztegujem roko.
Oče! Primi me za roko!
Oče... Ne dosežem! Ne dosežem te!
Ne dosežem, previsoko je.
V redu.
Oče!
Drži se!
Oče! Drži se! - Prosim! Drži se, očka!
Imava te!
Prosim, drži se.
- Oče! - Fant.
Daj mi roko!
Zmoreš!
Držim te. Držim te!
Našli smo člana tvoje skupine.
Tukaj je.
Maghra.
Eden izmed tvojih je, kajne?
Ja. Tako je.
Pusti naju.
Prosim.
Kje je moja družina?
- Ne vem. - Zapustil si jih.
Boril sem se.
Skušal sem jim pomagati, a so nenadoma izginili.
Prišel sem pomagat tebi.
Če mi hočeš pomagati, poišči mojega moža in otroke.
Skušal sem.
Še se bom trudil, če to hočeš,
toda vedi, da ti lahko pomagam tudi drugače.
Nič drugega nočem.
Videl sem jih poklekniti pred tabo.
Mislijo, da si pomembna. Je tako?
Če hočeš biti pomembna, moraš biti močna.
Lahko te naredim močno.
Zmorem stvari, ki jih tukaj ne zmore nihče.
Če bi delal zate, bi lahko počela stvari, ki jih tukaj ne more nihče.
Bolje bo, če ne bodo mislili, da si pomembna.
Bolje, da si dovolj močna, da to dokažeš.
Vdan služabnik ti bom...
v zameno pa hočem samo eno.
Kaj?
Obljubi, da ne boš zlobna do mene.
Kaj je?
Prosim, vrni se v šotor.
- Takoj se ti pridružim. - Nikamor ne grem.
Kaj se je zgodilo?
Avtor tega sporočila trdi, da ima ujeto kraljico. Tvojo sestro.
Odkupnina?
Če ne bomo zahtevane odkupnine dostavili
na določeno lokacijo...
To je prevara.
Kako lahko kdorkoli ugrabi kraljico iz Kanzua?
Tam jo varuje vojska.
Posvetoval se bom s svojimi poročniki.
Kmalu se ti pridružim notri.
Dovoli, da ti pomagam.
Kaj?
Vem, kdo je poslal to sporočilo.
Ki ima tvojo sestro.
Kako to veš?
Ker so še vedno tukaj.
Vidim jih.
Reci, da me sprejmeš v svojo službo kot poročnika.
Tukaj ti lahko pomagam samo jaz.
Privoli in storil bom to.
Prevedla Lidija P. Černi