Maghra!
Našiel si mamu?
Vzali ju k ich vodcovi.
Videl som ju umrieť.
Šla som ju hľadať.
Našla som toto. Musíme ísť.
Viem, kde sa môžeme skryť. Poďte.
Nikto nás tu nenájde. Je to jaskyňa, dobre skrytá.
Sme tu.
- Boots! - Otvor bránu!
Otvor tú bránu!
Nie!
Počul som, že keď kráľ Payanov nastúpi na trón,
tesne nad srdce mu vložia amulet.
Ako mohli uniesť kráľovnú?
Len ja ti tu môžem pomôcť.
Viem, kto má tvoju sestru.
Čet-čet!
Čet-čet-čet!
Dorian starší raz povedal:
"Najznepokojivejším zvukom ľudského prežívania je ticho...
keď príroda prosí o nariekanie."
Ticho pri narodení, ticho vo chvíli ničivého žiaľu.
Ticho počas mimoriadnej bolesti.
Môžeš byť na seba hrdá.
Tvoj vzdor je silný.
Niektorých mužov v mojej pozícii by to mohlo ovplyvniť...
začali by pociťovať ľútosť a ich odhodlanie by povolilo...
a tak ďalej.
Aby bolo jasné, tí muži sú zbabelci.
Preto som v tejto pozícii ja a nie oni.
O osem prstov neskôr...
začneme s prstami na nohách.
Budem to robiť celé dni, kým mi nepovieš, kde je moja kráľovná.
Viem, kde držia kráľovnú.
Nebudú nás očakávať.
Je to niekoľko dní ďaleko.
Armáda sa už pripravuje na odchod.
Predtým však musíme vyriešiť zopár vecí.
Vyriešiť?
Po prvé, chlapec.
Som vďačný, že pomohol pri chytení tých dvoch tieňov.
Teraz...
by som rád vedel, ako to dokázal.
Nie je to váš syn.
To bolo jasné hneď, ako sme ho doviedli.
Ale aj on vidí, však?
Áno.
Ďalšie Jerlamarelovo dieťa...
s inou ženou.
Zaslúžite si viac.
Nie je to chlapcova chyba a bez neho by si bol stratený.
Som lovec bosoriek a jeden z nich sedí práve v tomto stane.
Nie je to otázka viny. Nemôžem ignorovať, kým je.
Samozrejme, že môžeš!
Je so mnou.
Je pod mojou ochranou. A ja som dcéra kráľa.
Čo chceš ešte vyriešiť?
Či pôjde s nami.
Či pôjde s nami?
Presúvam armádu. A vás tu nemôžem nechať.
Určite nie. Neodídem, kým nenájdeme moju rodinu.
Celé dni po nich nie je ani stopy.
- Sľúbil si mi to! - Že ich budem hľadať.
A svoj sľub som dodržal.
Tak tu niekoho nechaj. Budeme hľadať.
Nemám v tomto na výber a ani vy.
Chlapče...
O zabíjaní som toho zabudol viac, ako ty budeš kedy vedieť.
Ak si myslíš, že vďaka zraku si vo výhode...
ešte popremýšľaj.
Je to v poriadku.
Je to tu neobývané. Nič tu nehrozí.
Pár mužov by mi zaručilo ochranu.
Maghra, kráľovná je v ohrození.
Možno je zranená. Možno je mŕtva.
Nevieme, kto vládne kráľovstvu.
Nevieme, či mu niekto vládne.
Chaos, ktorý predchádzal vládnutiu vašej rodiny, bol strašný.
Nespočetné boje, krivda a pomsty.
Keď nebude na tróne Kane, opäť vypukne chaos.
Podľa nasledovníctva ste právoplatným nástupcom z rodu Kane.
Nechám tu skupinu mužov a budú hľadať vašu rodinu.
Ale vaša prítomnosť...
ani vy ani ja nemáme na výber.
Ty velíš tým, ktorí tu ostávajú?
Áno, vaša výsosť. Štyrom mužom.
Osem by bolo lepších.
Dobre.
Rozumieš, akú dôležitú úlohu máš, áno?
Áno, madam, samozrejme.
Sú mojím všetkým.
Áno, madam.
Musíš sa porozprávať s otcom.
Nechce počuť nič, čo mám na srdci.
Práve preto s ním musíš hovoriť.
Prečo ja?
Haniwa, je jedno, kto prehovorí prvý.
Je to krok vpred.
Myslíš si, že to je ľahké.
Je.
Prelom to ticho, kým sa dá.
Prečo sme zastavili?
Utáboríme sa tu. Otec to tu šiel preskúmať.
Ako ďaleko to je?
Čo?
No teda.
Neviem, či mi odľahlo, alebo som dúfal, aby sme to nikdy nenašli.
Poviem to ostatným.
Ako sa môže kráľovná, ktorá nevychádza z paláca,
ocitnúť pri ceste len so slúžkou a šoférom?
Niekto sa ju pokúsil zvrhnúť?
Viem si predstaviť mnoho vecí.
Snažím sa to nerobiť.
Mala nepriateľov.
To panovníci majú.
Niektorí viac, iní menej.
Je ako moja matka. Vieš to?
Ich tváre, ich hlasy, dokonca ich dych.
Keď zomrela, bola som malá, ale už vtedy som to vedela.
Boli úplne rovnaké.
Takže keď zomrela,
bolo veľmi kruté, že vždy, keď bola sestra nablízku...
tak som ju počula, cítila a dotýkala sa jej.
Bolo to ako dookola smútiť za mamou.
Otec to asi cítil rovnako.
Asi preto sa nikdy nezmohol, aby jej vzal tú jedinú vec,
ktorú si cenila viac ako čokoľvek iné.
Jej dedičské právo.
Priniesla som jej jedlo.
Volaj ju, čím je. Tu to nemá moc ani čaro.
Priniesla som kráľovnej jedlo.
Dobre.
Stále nie podľa tvojich predstáv?
Počul som príbehy, že si tvrdohlavá a sebadeštruktívna.
Keď som ich počul, zdali sa mi podivné a neveril som im.
Ale teraz...
Možno by si niektoré z nich mohla potvrdiť alebo vyvrátiť.
Počul som, že si zabila milencov, lebo chrápali.
Sluhov, lebo sa ti nepáčil ich zápach.
Odrezala si slúžke jazyk,
lebo ťa dostatočne rýchlo neuspokojila.
Chcela by si niečo z toho spochybniť alebo možno si ich pripísať?
Poznáš pravidlá.
Keď zazvoní zvonček, odkiaľ máme vedieť, že neutekáš?
Keď zazvoní, musíme reagovať.
Keď zazvoní, musíš trpieť.
Kým nezaplatia výkupné,
si mojím majetkom a budem na teba dávať pozor.
Tak sa trochu uvoľni.
Pokračujme v rozhovore, čo ty na to?
Vedz, že hoci sú tie príbehy zábavné...
príbeh, ktorý ma zaujal najviac, je o istom milencovi...
ktorý ti zlomil srdce a potom ťa opustil.
Haniwa.
Čo som povedal...
Ja viem.
- To preto, lebo... - To nič.
- V tej jaskyni... - Chápem.
Určite?
Áno.
Čo si myslíš, že nás čaká?
Úprimne? Asi by si mala znížiť svoje očakávania.
Dať bokom, čo o ňom vieme, dobre?
Že opustil dieťa, ktoré šikanovali,
a bol z neho netvor.
- Nevieme, ako to bolo... - Mama to nechcela.
Vždy, keď o ňom hovorila, znela smutne.
Vždy, keď o tomto hovorila, odrádzala nás.
Určite na to mala dôvod, Haniwa.
Nemyslíš si, že je zvláštne, že nám nikdy ten dôvod nepovedala?
Neviem...
čo jej... chodilo hlavou.
Viem však, že ho ľúbila.
A musí na to existovať dôvod.
Počul si to aj v spánku.
To bola sova?
Nebola to sova. Ale človek.
Sme v Zlozemi, Baba. V krajine bez zákonov.
A tebe nie je dobre.
Som v poriadku.
Vedia o tom deti?
Nemusia to vedieť.
Vždy vedia viac, ako si myslíš.
Hovorila s tebou Haniwa?
Prečo?
Niečo v sebe drží.
Niečo, čo nevie vysloviť.
A má z toho strach.
Žiali.
To aj Kofun.
Jeho však neovládla rovnaká temnota.
Sú iní. Každý z nich potrebuje niečo iné.
Povedal by som, že práve ty budeš chápať, čo potrebuje.
Čo tým myslíš?
Pamätáš sa, keď som prišiel?
Hneval som sa a všetko som ničil.
Lebo som sa bál.
Bál som sa ti veriť...
bál som sa veriť, že som skutočne unikol a že to je pravda.
Pamätáš si, čo si mi vtedy povedala?
Že ak mi ešte niečo rozbiješ,
zabijem ťa v spánku.
Áno. Ale potom...
pamätáš sa, čo si urobila?
Sadla si si a ostala pri mne, kým som vedel opäť dýchať.
Ostala si, aby som vedel, že nie som sám.
Haniwa je stratená.
Má pred sebou neistú budúcnosť...
mŕtva mama a nový otec.
Dám jej priestor, ktorý potrebuje.
A tiež ju uistím, že nie je sama.
Paris, čo ti je?
To nie je z levandule.
Cítim smrť.
Je to mŕtve už pár dní, možno týždne.
Je to človek, však?
"Na druhej strane leží nový svet.
Sídli tam nový boh.
Vstúp a buď videný.
Vstúp a buď súdený.
Vstúp a nájdi smrť.
Vstúp a buď videný."
Jerlamarel.
On sa úplne zbláznil.
Možno nie.
Možno toto sa stane...
keď máš dôležitú prácu a nechceš návštevy.
Paris, ja neviem.
Už by si mohol vedieť, aké nebezpečné je v tomto svete vidieť.
Čo všetko musí človek podstúpiť, aby sa ochránil.
Súhlasím s Paris.
Neprešli sme takú diaľku len preto, aby sme sa otočili.
Chcem, aby ste obaja vedeli, čo sme sa prišli dozvedieť.
Chcem vedieť, čomu sme toľko toho obetovali.
A čomu som obetoval svoju ženu.
Musím to vedieť.
Poďte.
Aspoň vieme, že ideme dobre.
Kofun.
Ideme vpred.
Videl som štyri strážkyne.
Jedna je tu, pri vchode.
Ďalšie dve...
chodia pomedzi pracovníčky.
Ďalšia je pri druhom okne.
Pracovníčky sa nehýbu? Len strážkyne chodia?
Áno. Buchnú palicou, aby pracovníčky vedeli, že sú tam.
Aké topánky majú strážkyne?
Aké majú topánky? Kožené? Drevené?
Kožené, myslím.
A čo kráľovná? Vieš, kde je?
Neviem, ako kráľovná vyzerá.
Ale vzadu bola žena od krvi.
Od krvi? Je nažive?
To neviem.
Si si istý? Štyri strážkyne a medzi nimi priestor?
To som videl.
To si videl.
Akoby ti zrak dovoľoval mýliť sa.
Máš dosť mužov?
Keď nás začujú, keď nás zacítia,
keď sa ozve poplach, vtedy je koniec.
Dostaneme sa k len tak,
že keď nás začujú, strážkyne tam nebudú.
Niekto ich musí po jednej zabiť.
Urobím to. Dostanem všetkých.
Chcel som tvoje oči, nie tvoj názor, bosorák.
V hre je budúcnosť kráľovstva.
Budem sa na teba spoliehať len pokiaľ chcem.
Jedine, že mu veríte, Maghra.
Nič som sa nepýtal.
Zoraď predvoj. Znamenia, žiadne slová.
Prvý, kto prehovorí, budem ja, keď vás zavolám.
A ak nedáš signál?
Tak som zlyhal a je mŕtva.
Všetko spáľte,
zoberte princeznú do Kanzua a uveďte ju na trón.
S tým som nesúhlasila.
Ak k tomu príde, nebudete musieť.
A príde k tomu?
Nie.
Rezač! Rezač! Poď sem!
Strážcovia.
Napadli nás. Niekto tu je!
Vstávaj, suka.
Môj nôž.
Myslíš si, že by som jej povedala, kto som, bez plánu?
Výsosť?
Kráľovná je tu.
Prečo nehovorí?
Som strašne unavená.
To bude dobré. Ste v bezpečí.
Ako sa to stalo?
Ako vás dostali?
Musela som odísť.
Niekto vás zradil. Kto to bol?
Bolo ich veľa.
Čoskoro sa zotavíte a vrátime sa do Kenzua.
Najskôr však príde liečiteľka.
Tu je.
- Opatrne. - Samozrejme.
Poznáme sa?
Je mi ľúto, čo sa ti stalo.
Neodchádzaj, Maghra.
Nie kým sa nedozvieš, čo je nové.
Čo je nové, vaša výsosť?
Všetci boli proti mne.
Ževraj na ich strane boli bohovia.
Keď sa im to nepodarilo, nemala som na výber.
Nechať kacírstvo žiť...
alebo sa tomu sama postaviť.
Čo to znamená?
Chceš ma vrátiť do Kenzua?
Kenzua už nie je.
Roky sme mali moc vďaka strojom pod nami.
Keď stroje fungovali, obdivovali nás.
Keď nefungovali, tak nie.
Nechcem byť kráľovou, len keď fungujú stroje.
Chcem byť kráľovnou, lebo ňou som.
Príbeh teda bude takýto:
Hrádzu vzali bohovia.
Zničili ju v hneve
a zničili aj skutočných kacírov.
Slabých, sebeckých a zaostalých.
Nechali len mňa.
Len mňa.
Zničili ste to.
Vojaci tam vonku...
vám dvadsať rokov slúžili pre sľub, že jedného dňa
sa vrátia domov za svojimi rodinami.
Počas mnohých bitiek...
trápení a hrôz,
to bolo jediné, čo ich držalo.
A vy ste to všetko zobrali.
Urobila som, čo som musela.
Zachránila som našu dynastiu.
Myslíte si, že pôjdem a poviem
svojim mužom, že ich rodiny zabili, aby sa zachránila dynastia
a potom pôjdu, kam im poviem?
Tvojim mužom?
Mojim mužom.
Myslím si, že urobia, čo im poviem...
lebo som ich kráľovná.
Myslím si, že po prvýkrát po dlhej dobe
to je niečo, čo by sme mali zvážiť.
Počkaj.
Čo?
Prečo stojíme?
Niečo nie je v poriadku.
- Čo tam je? - Je tam priesmyk.
- Dá sa ísť inak? - Nie, aspoň nevidím.
Paris.
Cítim protichodné veci.
Cítim nebezpečie.
Nie som si však istá, kde je.
Možno preto, lebo žiadne nie je.
Nájdeme inú cestu.
Stratíme čas.
- Povedal som. - Nič tu nie je.
Kofun, povedz mu to.
Oci, nič nevidím.
- Ja idem. - Nie.
Kofun, kde na oblohe je Boh ohňa?
Už takmer zašiel za horu.
Prečo ti záleží na slnku?
Nezáleží. Chcem len vedieť,
kedy bude tma a budeš k ničomu.
Baba.
Hlukové pasce.
Ukáž na ne.
Áno.
Poďme.
Nehýb sa.
Je tam luk a šípy. Potrebujeme to.
Čo to robíš?
Viem sa hýbať potichu. Ty nie.
- Haniwa, nie! - Prestaňte strieľať!
Ty si Haniwa?
Áno.
A ty, kto si kričal...
ako sa voláš?
Kofun.
Deti Jerlamarela,
za tými stromami je most.
Cez most môžete vojsť do Domu osvietenia.
Je v Dome osvietenia aj liečiteľ?
Vy nemôžete prejsť.
Práve si nám povedal, že môžeme.
Len deti Jerlamarela môžu prejsť do Domu osvietenia.
Je to jediné pravidlo, ktoré máme.
Povedzte Jerlamarelovi, že sme tu. Pochopí to.
Prejsť môže len Kofun a Haniwa.
Počúvaj ma...
Chlapče.
Je to jediné pravidlo, ktoré máme.
Odkáž Jerlamarelovi, že jeho deti prešli takú diaľku,
len aby sa otočili!
Neotočíme sa.
O čom to hovoríš? Musíme.
- Potrebuje ošetriť. - Má otca a Paris.
Môže ju vziať inam.
Čože? Nenecháme ju tu.
Nepotrebuje nás všetkých.
- Buďme spolu. - Kofun.
- Dosť. - Hlúposť.
Dosť.
Počúvajte ma.
Haniwa, Kofun,
prešli sme príliš veľa a veľa sme stratili, aby sme sa otočili.
O tomto som už dlho premýšľal.
Nechcel som tomu veriť, ale Paris má pravdu.
Každé dieťa nakoniec príde k mostu, cez ktorý musí prejsť samé.
Čo to hovoríš?
Keď ste sa narodili, bojoval som, aby som vás ochránil
a odvtedy to robím každý deň.
To robí otec, aby chránil svoje deti.
Otec však musí vedieť, kedy má svoje deti nechať ísť,
aby si mohli nájsť vlastnú cestu.
- Ten čas je teraz. - Nie.
To nie je pravda. Haniwa, povedz, že nie je.
Je to pravda, Kofun.
My dvaja žijeme v inom svete ako on.
Vždy to tak bolo.
Nikdy si nebudeme rozumieť.
Doviedol nás sem a vedel to.
Prečo by si to robil?
Lebo som váš otec.
Oci.
Moje dievčatko.
Mýliš sa.
Nežijeme v iných svetoch.
Ty a tvoj brat...
Odkedy ste tu, ste jediným svetom, v ktorom žijem.
Deti, som slepí ako ostatní.
Ale oboch vás vidím.
Nikdy vás neprestanem vidieť.
Mal som však pravdu.
Tento deň prišiel a musíte spoznať svojho otca.
Oci, ty si môj otec.
Ľúbim ťa, synu.
Uvidíme sa?
Áno.
Bow Lion.
Trochu ťa to pošteklí.
Áno.
Dobre.
Pamätajte na mamu.
Dávajte na seba pozor.
- Oci. - Kofun, nie. Stoj.
Bude sám.
Vždy bude mať pri sebe Maghru.
A teraz aj vás dvoch.
Budem s ním.
Pozri na svoju sestru.
Ona vie.
Teraz...
dobre ma počúvajte, obaja.
Dar zraku môže byť oslepujúci.
Jerlamarel... je váš otec.
A vidí.
Ale nie je boh a ani vy nie ste.
Ak vybudujete tento svet...
pamätajte na svoju mamu.
A pamätajte na Baba Vossa, ktorý vás všetko naučil.
Vytvorte tento svet pre vidiacich, aj pre nevidiacich.
Bez bohov! Rozumiete?
- Rozumiete mi? - Áno.
- Dobre.
Deti moje.
Čítajte za mňa knihy. Čítajte za mňa knihy.
Mladý muž.
Moja palica.
Dobre, choďte. Choďte už.
Choďte, kým nie je tma a vidíte.
Nemôžem uveriť, že odišiel.
To my sme odišli.
Dobre.
Už ideme, len my dvaja.
Haniwa a Kofun.
Ty a ja spolu, braček.
Vždy, sestrička.
Pripravený?
Nie.
Ani ja.
Poďme.
Poslal si ich samých.
Najlepší spôsob, ako ochrániť svoje deti,
je nechať ich myslieť si, že si prestal.
To ťa naučila Maghra?
Áno.
Sú jediný domov, ktorý mám.
Nemám kam inam ísť.
A ty?
Takže ostaneme blízko?
To teda áno.
Ostaneme blízko.
A čo teraz?
Neviem.
Nič nevidím.
Preklad: Zuzana Šplhová