Sibeth a încheiat o alianță
cu Vânătorii rebeli de Vrăjitoare și cu armata lui Tormada.
Foc !
Nu există cale de ieșire din oraș.
Sunt foarte sigură
că sora mea va veni în curând să se predea.
O să te omoare.
O să ne omoare pe toți dacă nu mă duc.
Dă-i asta lui Maghra.
- O cheie ? - Harlan spunea că ar putea ajuta.
Doar harta asta veche. Ce sunt astea ?
Tunelurile contrabandiștilor.
Am adunat toți cetățenii.
Veniți, dragii mei. Să plecăm de aici.
Baba Voss.
Unde e ?
O s-o găsesc pe regina aia diabolică și o să-i smulg inima din piept.
Mi se pare o idee foarte proastă.
Pot să vin și eu ?
- Nu-l voi lăsa să plece singur. - E prea târziu. A ajuns deja acolo.
Atunci mergem după el. Eu, Kofun, și Wren îl putem ajunge din urmă.
Chiar dacă o omoară pe Sibeth, cum crezi că se va întoarce ?
Nu se gândește că se va întoarce.
Trebuie să plecăm.
- Da. - Nu.
Toată populația din Pennsa e în acest tunel,
și suntem departe de capătul lui.
Dacă începe iar să arunce Tunetul Divin
acest loc va deveni un cimitir uriaș.
Vremea luptelor a trecut.
Dar tatăl meu luptă.
Să sperăm că o va face în liniște.
Vrei și tu ?
Nu. Mulțumesc.
Îmi rămâne mie mai mult.
Deci,
avem vreun plan ?
O găsim pe regină și o omorâm.
E mai mult un obiectiv decât un plan.
Sezonul 3 Episodul 8 Te văd
O să sperii oamenii cu aia.
Oamenii se tem deja de mine.
Cred că da.
Dar nu și tu.
Nu mi-o lua în nume de rău, dar eu nu mă tem de oameni.
De ce ?
Nu ești deosebit de puternic.
Nu.
De fapt, eram cel mai mic dintre toți.
Dar eram cel mai inteligent.
Destul de inteligent ca să știu că există și alte căi spre putere.
Edo Voss a fost un gigant.
Dar a avut o viziune îngustă asupra lucrurilor.
A vrut ca văzătorii să-i conducă armatele.
Nu s-a gândit că ei ar putea citi cărțile strămoșilor noștri,
să aibă acces la cunoștințe
care ar putea schimba fața războiului.
Mi-am dedicat viața
în căutarea unei puteri care nu poate fi obținută prin forța sabiei.
Iar astăzi sunt aici,
și stau în fața ta,
capabil să distrug orașe întregi fără o armată.
Edo nu și-ar fi putut imagina așa ceva.
Și apropo...
Nu ar fi trebuit să avem până acum vești de la Maghra ?
După cât timp putem presupune că are alte planuri ?
Maghra nu ia decizii pripite.
Familia ei trebuie să o convingă să lupte, dar
sentimentul ei de virtute o va îndemna
să se sacrifice
pentru poporul său.
Dacă spui tu.
Tormada.
Da.
Pregătește bombele, pentru orice eventualitate.
Sunt mereu pregătite, regina mea.
Eu ar trebui să mă confrunt cu ea, nu el.
Sacrificiul tău nu ne-ar ajuta cu nimic
iar poporul ar rămâne fără regină.
Ar trebui să-mi abandonez soțul ?
Dacă așa trebuie să fie, da.
Nu.
Maghra, păstrează direcția.
Păstrează direcția.
Acest moment, aici și acum,
ar putea fi cel pentru care te-ai născut.
Ăsta e cortul ei. Îi simt mirosul.
Unde e ?
- Regina mea. - M-ai chemat.
Ayura, spune-i ce auzi.
Nimic.
Nimic ?
Nicio voce.
Nicio unealtă.
Nu se aud zgomote de bucătărie, nici focuri în cămine.
Niciun plânset de copil.
Doar sunetele înăbușite ale multor pași.
Înăbușite ?
Înăbușite de pământ.
Sunt toți sub pământ.
Se ascund.
Nu, merg.
Un tunel.
Au găsit o cale de scăpare.
Sunt pregătite ?
Da, regina mea.
Bombardează-i.
Omoară-i !
Foc !
Rahat.
Vino.
Știe.
Da.
Să mergem mai departe !
Am spus să mergem mai departe !
Ceva ?
Nu.
Continuați.
Foc !
Întoarceți cu 10 grade !
Aceeași distanță !
Acum !
Gata !
Foc !
Opriți-vă !
- Kofun ? - Așteptați aici.
Kofun !
I-am oprit.
Excelent.
Lovește-i din nou.
Kofun ?
Da ?
Fugiți !
Kofun !
Crezi că ne-au auzit, Baba ?
- Cine e acolo ? - Căpitane ?
Sunt între noi !
- Plan nou ? - Da.
Kofun !
Ești teafăr ?
- Da. Nimic rupt. - Ești sigur ?
- Wolffe e bine ? - Da.
Nu putem merge mai departe.
Nu putem să rămânem aici.
Vom fi îngropați de vii.
Bombele continuă să cadă.
Dacă ar trebui să aleg modul de a muri,
aș prefera să mor luptând pentru pământul nostru
decât să mă ascund sub el.
Sunt de acord.
Și eu.
- Generale. - Ce este ?
- Luptă. În tabără. - Vânătorii de Vrăjitoare ?
Nici ei, nici trivantienii.
Doi bărbați.
Unul dintre ei e foarte mare.
Baba Voss.
S-au infiltrat în tabără.
Sunați alarma ! Intruși în tabără !
Rahat. Trebuia să se întâmple și așa ceva.
Au trecut pe aici.
Să mergem.
Baba,
ești mort ?
- Nu. - Nici eu.
Să găsim bombele.
Mulțumesc, Maddox.
Te ridici ?
Lasă-mă un pic.
E mare nenorocitul ăsta.
Maghra.
- De ce ar fi venit acum ? - Opriți atacul.
Nu a acceptat condițiile tale.
Sora mea e pe cât de simplă, pe atât de previzibilă.
Nu a reușit să își salveze poporul.
Se va sacrifica pentru cei care au mai rămas.
Ar trebui să continuăm atacul. Încă mai au o armată.
În scurt timp, această armată va fi sub comanda noastră.
Cum poți...
Tormada.
Ai intrat în mine, și ai bombardat un oraș.
Aș spune că ai o zi bună. Nu o strica.
Încetați !
Locotenent Moss !
Toți soldații să cerceteze tabăra în căutarea intrușilor !
Da, domnule.
Maghra.
Mă bucur că ai acceptat invitația mea.
Îmi pare rău
că s-a ajuns la așa ceva.
Serios ?
Știu că tu crezi
că mă înșel, dar, la fel ca tine,
încerc să fac ceea ce cred că e corect.
Omorând oameni nevinovați ?
Nu te saturi niciodată de neprihănirea ta de sine ?
- Te-am protejat. - M-ai trădat.
Să-i protejez pe toți ceilalți.
Și iar o luăm de la capăt,
cu aceeași poveste.
Sibeth.
Adu-ți aminte că ai încercat să mă detronezi când eram tinere.
Iar acum ai încercat din nou.
De fiecare dată,
consecințele revoltelor tale par să te surprindă.
Mă întreb ce trebuie să fac ca să înțelegi că tu nu ești
și nu vei fi niciodată regină.
Nu am vrut niciodată să fiu regină.
Amândouă știm că nu e adevărat.
Pentru tine nu a fost suficient să fii copilul favorit.
Ai vrut tot ce era al meu.
Nu e vorba despre noi.
- Nu ? - Sibeth...
Putem rezolva.
Fiecare dintre noi încă mai poate să obțină ceea ce își dorește.
Am deja ceea ce îmi doresc.
N-o să mă omori.
S-ar putea să mă urăști,
dar știu că încă mă iubești.
Nu ți-a lipsit niciodată încrederea în tine.
Ești încă sora pe care am iubit-o toată viața.
Cea care îmi împletea părul.
Care îmi făcea păpuși.
Care mă lua în patul ei când tuna afară.
Sora mea...
care îmi cânta cântece de leagăn după ce a murit mama.
Care nu-și pierdea niciodată răbdarea.
Care nu mi-a dat drumul niciodată la mână.
Steaua strălucește deasupra ta
Briza nopții pare să șoptească
Te iubesc
Păsările cântă în sicomor
Visează un pic despre mine
Tot trebuie să te omor.
Nu am încotro.
Știu.
S-a terminat, regina mea ?
Nu sunt regina ta !
Omorâți-o.
- Maghra ! - Tamacti.
În formație !
Tamacti !
În spatele tău.
Gata !
Ai vrut să lupți.
Da, am vrut.
- Kofun ! - Sunt aici.
Înaintați !
Reîncepeți atacul !
Trimiteți bombele !
Zdrobiți nenorocitul ăsta de oraș !
Tormada.
Baba Voss !
Speram să dau de tine.
Tată !
Opriți-i !
Baba Voss !
Mai ești printre noi ?
- Nu voi mai face aceeași greșeală. - Tormada !
Rahat !
La dracu' !
Tată !
Ești rănit ?
N-am nimic.
Să nu vii după mine.
- Unde te duci? - Să pun capăt la toate astea.
Tată, nu poți, rănile tale sunt prea grave.
Să nu vii după mine.
Rămân cu tine.
Nu. Vreau să rămâi aici.
Protejează-mă cu săgețile tale, așa cum ai făcut mereu.
Haniwa.
Te iubesc.
Uită-te la mine.
Te iubesc.
Nu uita ce te-am învățat.
Sunt Baba Voss.
Maghra.
Baba.
Te văd.
Tată !
Tată.
Acum merg pe jos,
în fiecare dimineață,
pe lângă magazine și case.
Aud familiile dinăuntru...
vorbind.
Dormind.
Râzând.
Plângând.
Când îi aud, mă simt ca o mamă care se trezește noaptea
ca să se asigure că bebelușul ei încă mai respiră.
Știu că nu ies doar ca să-i aud pe ei.
Te caut pe tine.
Un ultim ecou de-al tău
care să răsune în munți.
Ai lăsat un mare gol
care mă trezește în fiecare dimineață și mă împinge să ies.
Nu ți-ai dorit niciodată nimic din toate astea.
Știu.
Și în fiecare zi, mă gândesc la ceea ce ți-a fost luat.
La ceea ce ți-am luat...
pentru a servi această coroană
pe care nici măcar nu sunt sigură că o merit.
Copiii tăi îți simt absența la fel de mult ca și mine.
Dar viitorul lor,
cel pentru care te-ai sacrificat,
se întinde în fața lor cu promisiuni infinite.
Fiica ta a călcat pe urmele mamei sale și s-a căsătorit cu o trivantiană.
Două femei văzătoare care își fac un drum în această lume.
Nu va fi ușor, și mă tem pentru ele.
Dar aud dragostea din vocile lor atunci când vorbesc.
Și-mi încălzește inima că Haniwa a găsit o asemenea dragoste.
Kofun și-a intrat în rolul de tată.
Și știu că având un fiu, nu lasă să treacă nicio zi
fără să se gândească la tatăl său.
Mă simt atrasă de acest loc îngrozitor
al cărui pământ carbonizat conține rămășițele surorii mele
și ale soțului meu.
Și mă întreb ce va mai crește vreodată
pe acest pământ pârjolit și distrus.
Nu știu unde te duci atunci când mori.
Dar oriunde te-ai afla,
sper că ți-ai găsit liniștea
pe care ai căutat-o toată viața ta.
Pentru tine și pentru noi toți.
Și sper că mă vei ierta.
Știm că suntem datori față de Paya
pentru că l-a învins pe Tormada și i-a distrus armele.
Eu însămi abia am scăpat de atacul lui asupra guvernului nostru.
Cu toate acestea, nu putem semna acest tratat, sau oricare altul,
cu o națiune care oferă refugiu văzătorilor.
Cu toții putem depune mărturie despre puterea distructivă a vederii.
Trivantienii cred
că vederea reprezintă un risc prea mare pentru noi toți.
Înțeleg.
Dar nu vederea a fabricat bombele,
ci crunta exploatare a lui Tormada
a copiilor văzători care au avut acces la cunoștințele străbunilor.
Aceste cunoștințe distructive, și nu vederea în sine,
trebuie scoase în afara legii.
Vederea
va fi mereu poarta către aceste cunoștințe.
Și întotdeauna vor exista oameni ca Tormada
care ar alege să le exploateze.
Stăm alături de trei văzători,
care au jucat cu toții un rol important
în biruința asupra lui Tormada și în distrugerea bombelor.
Da.
Și, așa cum am spus, vor beneficia de o amnistie.
De ce avem nevoie de o amnistie ?
Nu am făcut nimic rău.
Dacă nu eram noi,
Tormada v-ar bombarda orașul chiar acum.
Haniwa, nu e momentul potrivit.
- Nu ? Dar când e ? - Prințesă !
Ai uitat cu cine vorbești.
Cred că tu ai uitat.
Doamnă ambasador, îmi cer scuze...
Vederea nu se mai întoarce !
E deja aici.
Dacă aș fi în locul tău, aș mulțumi pentru că îți oferim pacea,
pentru că, crede-mă, nu vrei să ne ai dușmani.
Aste a fost o amenințare ?
Bineînțeles că nu...
Doamnă ambasador, îmi cer scuze.
Trebuie să înțelegeți, eu și sora mea
am fost vânați toată viața
doar pentru că ne-am născut așa.
Ideea că eu, sau cei ca mine,
suntem o amenințare pentru nevăzători se bazează pe superstiție și frică,
și nu pe realitatea a ceea ce sunt.
Cine sunt
nu are nimic de-a face cu faptul că văd.
Sunt un fiu.
Un tată.
Un payan.
Dar mai presus de toate, negociatorul vostru de pace.
Așa că vă rog,
putem continua ?
Foarte bine.
Haniwa.
A acceptat ?
Au fost de acord să mai vorbim.
Dar deocamdată ?
Nu are încotro.
Trebuie să se gândească la regat. Nu ne putem permite un alt război.
A promis că ne va proteja.
Trebuie să protejeze un întreg regat.
Și ca prinț și prințesă, la fel trebuie să facem și noi.
Nu crezi că vei ajunge rege,
nu-i așa ?
Unul dintre noi va fi succesorul mamei.
Payanii nu vor accepta niciodată un rege văzător.
Chiar dacă ei ar accepta, s-ar opune trivantienii.
I-ai auzit.
Nu vom fi niciodată rege sau regină.
Nu vor nici măcar să existăm !
- De ce ești atât de furioasă ? - Tu de ce nu ești ?
Niciodată locul nostru nu va fi aici.
Asta nu e lumea noastră.
Aici trăiește familia mea.
Aici îmi voi crește copilul.
El va trăi mereu într-o altă lume decât a ta.
Copiii mei nu mă vor ierta niciodată.
Ai salvat mii de vieți, inclusiv pe ale lor.
Ai deschis un dialog adevărat cu trivantienii.
Dar vederea e din nou interzisă.
Când eram tânăr,
tata pescuia somon.
În fiecare toamnă mergeam la râu și pescuiam.
În primele zile nu am prins nimic.
Apoi, într-o zi,
Am prins unul.
Doi.
Nu suficient pentru a hrăni o familie.
Dar am știut că a două zi vor fi mai mulți.
Cinci somoni,
zece somoni.
Curând, râul urma să fie plin de somoni.
Vederea se întoarce.
Noi doi am văzut primii pești înotând în amonte.
Vor veni și alții.
Unii sunt cu siguranță deja acolo.
Vor urma și alții.
Nicio lege,
nicio religie nu-i va împiedica să vină.
Cum gestionăm lucrurile în regatul nostru,
e treaba noastră.
Trivantienii au fost foarte clari.
Politicieni care urmează un scenariu despre care nu știu nimic.
Războiul pentru vedere va avea loc,
dar nu între Paya și Trivantes,
ci în orașe.
În familii.
În inimile noastre.
Dar natura își va urma cursul.
Ca de fiecare dată.
Se pare că tu te-ai împăcat cu asta.
Singurul avantaj când te înșeli de atâtea ori,
este că ideile noi sunt mai ușor de acceptat.
Miroase ca moartea.
Cred că Baba a știut dintotdeauna că va muri în luptă.
Mi-a spus într-o zi
că trebuie să meriți moartea așa cum trebuie să meriți și viața.
Cu ultimele lui puteri, a învins o întreagă armată.
Și astfel ne-a salvat pe toți.
Și-a meritat pe deplin moartea.
Pari un pic invidios.
Poate.
Dar atâta timp cât voi păși pe acest pământ,
Voi face tot ce pot ca să nu ți se întâmplă nimic.
Aș fi pierdută fără tine, Tamacti.
Ar fi foarte trist pentru amândoi.
Mi-e dor de el,
Ranger.
Baba a fost un gigant.
Nu e de mirare că există o gaură gigantică în locul lui.
Baba a murit pentru tine.
Pentru noi toți.
Dar trebuie să-ți amintești nu că a murit pentru tine,
ci că a trăit pentru tine.
Dacă ar fi fost aici, asta ar fi spus.
A venit Lu ?
Da.
Mâine ne întoarcem acasă.
Puteți să rămâneți.
Mulțumesc,
dar...
mie și lui Lu nu prea ne plac mulțimile,
și nici oamenii,
aglomerația.
Pot să-ți dau un cal.
L-ar mânca lupii.
Haniwa !
Charlotte ?
Nu eram sigură că te vei întoarce.
Nu m-am întors. Nu pentru mult timp, oricum.
Am vrut să mă asigur că ești bine.
Îmi pare rău pentru Baba.
Am auzit de căsătoria ta cu Wren, și mă bucur foarte mult.
Acum nu știu, ar trebui să vorbesc mai întâi despre evenimentul trist
și apoi despre evenimentul fericit ? Sau dimpotrivă,
nu vrei să vorbim despre nimic.
Cum a fost cu Busola ? Ce mai fac Sheva și copiii ?
Copiii sunt bine. Cred că Sheva nu mă place.
Dar nici mie nu-mi place de ea, deci totul merge bine.
M-a rugat
să-ți dau asta.
A spus că știi ce înseamnă.
Îți dorește o călătorie plăcută.
Deci...
să înțeleg că pleci undeva ?
Vii cu noi ?
De data asta nu.
Dar e drăguț din partea ta că ai întrebat.
Cine mă va apăra ?
Acum o ai pe Wren.
Și ea te are pe tine.
E nevoie de mine la Busolă.
Copiii lui Jerlamarel ne vor ține ocupați, și...
simt că vor veni și alții.
Sunt norocoși să te aibă.
Spune-le și lor.
Nemernici mici.
Ai grijă de tine.
Și tu de tine.
Mulțumesc.
A fost plăcerea mea.
Nu plâng.
O să vii să mă cauți ?
Tu ești văzătoarea.
Tu trebuie să vii să mă cauți.
Chiar nu vrei să-ți iei la revedere ?
Nu ar merge bine.
O să-i mai văd.
Se face frig.
Va veni iarnă curând.
A trecut un an, și încă nu avem vești de la Haniwa.
Va mai dura ceva timp până vom auzi de ea.
Te gândești vreodată la Alkenny ?
În fiecare zi.
Noi patru, mereu împreună.
Sunt sigură că era frig uneori,
dar în amintirile mele era mereu cald.
M-am gândit
când am devenit regină,
că aș fi în măsură să ne ofer toate astea.
Dar odată ajunși pe Drumul Lavandei,
nu vom mai deveni familia care am fost.
Nu.
Dar suntem încă o familie.
Te-ai descurcat bine cu Consiliul.
Le-ai câștigat încrederea.
Poate...
că ești făcut pentru așa ceva.
Haniwa spune că regatul nu va accepta niciodată un rege văzător.
Dar tu ce spui ?
Știu ce ar spune tata.
Ar spune,
"Gândește ca un orb. Ochii tăi te trădează".
Cred că ochii mei m-au trădat.
Și mă vor trăda din nou.
Ce vrei să spui ?
Mama e regină.
Tatăl meu a murit încercând să salveze acest regat.
Dacă nu au fost poporul meu înainte, sunt acum.
Nu îmi pot servi pe deplin poporul sau pe fiul meu
dacă percepția mea despre lume e diferită de a lor.
Vreau să spun...
Cred că am văzut destul.
Vreau să trăiesc în aceeași lume ca și fiul meu.
Vreau să aud,
să ating, și să miros ca și el.
Kofun.
Nu există cale de întoarcere.
Trebuie să fii sigur.
Sunt.
Ați reușit.
Știi cine suntem ?
Nu.
Sau cel puțin nu încă.
Dar mă bucur că ne-ați găsit.
După cum vă puteți imagina,
toți am făcut călătorii foarte asemănătoare cu a voastră.
Eu sunt Michaela.
Voi ?
Haniwa.
Wren.
Bine ați venit,
Haniwa și Wren.
Nu stați acolo.
Veniți să-i cunoașteți pe toți.
Bine ați venit.
Bună. Mă bucur să te cunosc.
Traducere și adaptare: Aurelian Subtitrări-noi Team
Resincronizare: ruby2hora Subtitrări-noi Team
S F Â R Ș I T
Subtitrare descarcata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania