Pēc vairākiem gadsimtiem
gandrīz visi cilvēki ir kļuvuši akli.
Bet pēc tik daudziem gadiem spēja redzēt ir atgriezusies.
Ļaunā gaisma pasauli reiz gandrīz iznīcināja.
Divkārša svētība. Dievs Liesma.
Viņi ir Džerlamarela dāvana.
Kādudien mēs būsim kopā.
Atrodiet viņa bērnus un atvediet pie manis!
Es esmu Tamakti Džuns. Karalienes Keinas raganu mednieku ģenerālis.
Cik bīstami ir būt redzīgam šajā pasaulē!
Visi domā, ka mājās ir droši... kamēr vairs nav.
-Mums jāiet. Tagad. -Ved viņus uz upi!
Tāds ceļojums kā šis...
Tie, kuri pēc tā būs izdzīvojuši,
baidos, ka ceļa beigās būs izmainījušies līdz nepazīšanai.
Mans tēvs bija vergu tirgonis. Arī es.
Visa šī sapuvusī pilsēta grib, lai mirstu.
Es nemiršu par šo pilsētu.
Lai tā mirst par mani!
Beidz! Viņš var redzēt.
-"Raganu mednieki nāk." -Mamma!
Redzēju, kā viņa nomirst.
Es dzirdu mirušas sievietes balsi.
Tad ieklausies labāk!
Esi sveicināta... princese Magra...
Kur ir mana ģimene?
Es centos viņiem palīdzēt. Kad apskatījos apkārt, viņi bija prom.
Ja mēģināsi aizbēgt, tālu netiksi un sekas būs...
nepatīkamas.
Man ir zināma vieta, kur tiek turēta karaliene.
Es esmu viņu karaliene.
Tas mums būtu jāpārvērtē.
Ir labi būt karalienes leitnantam.
Paldies par tavu dienestu!
Šajā krīzes brīdī kareivjus vadīšu es ar savu māsu pie sāna.
Mēs sameklēsim manu ģimeni.
Un, kad atradīsim, es nepieļaušu, ka viņus sauc par izbēdzējiem.
Tātad ceļš uz priekšu ved uz redzīgu karalisti.
Man vajadzēs redzīgu karali, kas dos man redzīgus bērnus.
Ko tu gribi teikt?
Pastāsti man par savu dēlu!
Haniva, Kofun! Esmu Džerlamarels. Jūsu tēvs.
Vai esi pilnīgi drošs, ka tie ir Babas Vosa bērni, ko dabūsim?
Jūs dabūsiet viņa meitu Hanivu.
Tu atdevi manu meitiņu trivantiešiem.
Ģenerālis viņu gribēja tāpēc, ka domā, ka viņa ir tava meita.
-Kāds ģenerālis? -Īdo Voss. Tavs brālis.
Tu pats esi vainīgs.
Dieva kaula torņi.
Redzu labāk, nekā jebkad esmu redzējis.
Viņa ir te.
Iesim pēc tavas māsas!
Vai tur kāds ir?
Tu tur! Stādies priekšā!
Es teicu: tūlīt stādies priekšā!
Es neesmu nekas.
Iedod savus mezglus!
Tev nevajag manus mezglus.
Un kāpēc tā?
Man likās, ka viņu nogalināju.
Tavs zobens izgāja cauri.
Viņš no ievainojumiem būtu nomiris, bet daudz vēlāk.
Nāc šurp, puika! Nāc šurp!
Nogalināšanu nevar redzēt.
Tev tā jāsajūt. Uzliec savas rokas uz manām!
Tagad aizver acis! Aizver!
Grūd iekšā un uz augšu! Uz augšu.
-Vai jūti? -Jā.
Zini, uzšķērd un plēs!
Ja tā griezīsi, garantēju, ka viņš paliks miris.
Iztaisno kāju!
Vai mums būs vēl viena problēma?
Leitnante Rena! Atnācu pārbaudīt ieslodzīto.
-Ir kas ziņojams? -Ar viņu viss kārtībā.
Ģenerāli, teicāt, ka tās būs dažas dienas. Pagājis gandrīz mēnesis.
Daudz ilgāk nebūs.
Es tikai nesaprotu, kāpēc turat viņu te.
Tu zini, ka nevaru padarīt viņu par oficiālu cietumnieci.
Ja Trijstūris uzzinās, ka esat ievedis pilsētā redzīgu cietumnieci,
-mūs abus varēs uzskatīt par mirušiem. -Ar tevi nekas nenotiks.
Tu izpildi pavēles. Nu tad izpildi! Par padomi ļauj raizēties man!
Tu esi vienīgā, kam to varu uzticēt, Rena.
Jūs man uzticat pildīt jūsu pavēles,
bet nesakāt, ne kas viņa ir, ne kāpēc viņa ir te.
Es arī gribētu zināt, kas jūs esat un kāpēc esmu te.
Es esmu… virspavēlnieks Īdo Voss.
Un tu runāsi tad… kad runās ar tevi.
Turpini, leitnante!
Tev izdevās nesabojāt šim bruņas.
Liekas - tu varētu tajās ielīst.
Man vajag tikai krūšu plāksni.
Ņem! Paturi manu zobenu!
Domā - tā derēs?
Tai nav jāder. Tikai jāož pēc viņa.
Dēls, iedod man zobenu!
Labi.
Jūs ar Perisu apmetieties 50 sirdspukstu attālumā kokos!
-Pret kalna nogāzi… -Ko tu runā?
Es iešu tev līdzi.
Nē. Nē, nenāksi. Būs pietiekami grūti izdabūt no turienes vienu no jums.
Tad kā tu viņu atradīsi? Tev vajadzēs manas acis.
Tavas acis?
Tēt, ko tu dari?
Baba!
-Sit man pretī! -Ko?
Es teicu - sit!
Viņi dzirdēs katru tavu kustību, tāpat kā es.
Dzīve ar redzi ir padarījusi tevi skaļu un neveiklu.
Pietiek!
Kofun!
Mans dēls.
Paklausies!
Tava māte un es…
Mēs tevi audzinājām, lai tu būtu skaists, nevis karotu.
Es negribu, lai tev būtu jācīnās tā kā man.
Es nekad nedomāju, ka dzīvosi prom no alkeniešiem.
Un es neesmu tevi tam sagatavojis.
Iespējams, ka es neatgriezīšos.
Tev jāiemācās cīnīties ar aizvērtām acīm kā aklam,
kā es tev to būtu mācījis.
Atceries - acis tevi nodod.
Tēt…
Kādam ir jāizdzīvo, ja?
-Perisa! -Jā.
Nāc šurp!
Paklausies, ko teikšu! Gaidiet septiņas dienas!
Ja neatgriežos, tad esmu miris. Un arī Haniva.
Tieciet prom no šejienes, cik ātri vien varat.
Perisa, atkārto!
Septiņas dienas - mēs ejam.
Ja neatgriezīšos, viņam būsi tikai tu.
Jā.
Es zvērēju nekad te neatgriezties.
Atgriezies ar Hanivu un zvēri to vēlreiz!
Man žēl, puika.
Es tevi mīlu, dēls.
Jūties labi?
Protams, labi.
Biji prom diezgan ilgi.
Pārāk daudz dienu ceļā, ēdot slikti pagatavotu medījumu.
Man nav tava alkeniešu vēdera.
Cik tālu līdz Pensai?
Tikai mazs gabaliņš aiz ezera, Jūsu Augstība.
Nu tad…
Uz priekšu!
-Tak! -Tak.
Divdesmit sestais robežas bataljons, ser.
Kad viņi neziņoja, nācām meklēt.
Droši vien sadūrušies ar kontrabandistiem.
Nē. Šie nebija kontrabandisti.
Ser?
Nesiet viņus pie mums!
-Ar godu. -Tieši tā!
Esi sveicināts mājās, Baba!
Mezglus!
Ej tālāk!
Mezglus!
Kapteinis Kodži?
Divdesmit sestais bataljons?
Divdesmit sestajam jāatgriežas tikai rīt.
Man bija jāatgriežas ātrāk, lai ziņotu par kritušajiem.
Diezgan neparasti, vai ne?
Ne tad, ja ir kritušie.
Vari iet uz Austrumu vārtiem.
Ser.
Tev jāēd.
Kāda tev starpība, vai es ēdu?
Man nav.
Tikai mēģinu panākt, lai tu justos ērti.
Esmu pieķēdēta pie šīs gultas jau nedēļām.
Tici man, Īdo varēja izturēties daudz sliktāk.
Tad kāpēc tā nedarīja?
Kāpēc viņš man to nodara?
Es jau tev teicu, ka nezinu.
Es pat nezinu, kāpēc esi te.
Ģenerālis teica, ka viņu sauc Īdo Voss.
Un?
Mans tēvs ir Baba Voss.
Īdo brālis?
Esi par viņu dzirdējusi?
Tikai nostāstus. Es vēl biju maza, kad viņš aizbēga.
Bet Īdo viņu ir meklējis vairāk nekā 25 ziemas,
lai atriebtu sava tēva nāvi.
-Gribi teikt, ka Baba nogalināja tēvu? -Jā.
Es tam neticu.
Tam, kam tu tici, nav nekādas nozīmes.
Īdo mani izmanto, lai atvilinātu Babu šurp.
Vairums cilvēku dara visu, lai no mana tēva izvairītos.
Ģenerālis nav kā vairums cilvēku.
Un viņš ir gaidījis ļoti ilgi, lai dabūtu rokā Babu Vosu.
TRIVANTESA AUSTRUMU VĀRTI
Tu nepazīsti manu tēvu.
Kad viņš atnāks, tu to uzzināsi tikai tad, kad būsim prom.
Tavs tēvs varētu pamanīties pilsētā iekļūt…
Nākamais!
…bet dzīvs viņš no tās neizkļūs.
Identifikācijas mezglus!
Šī ir Īdo pilsēta.
Aiziet! Ātrāk! Identifikācijas mezglus!
Un viņš viņu gaidīs.
Tātad Īdo ir ģenerālis un tu strādā Īdo labā.
Tad kas esi tu?
Es esmu cilvēks, kas jūt, ka pietiek atbildēt uz taviem jautājumiem.
Labi. Vēl tikai vienu.
Vai viņš zina, ka esi redzīga?
Nāc nobaudi!
Seksuālā bauda visām gaumēm.
Ko vien tu kāro…
-Izpriecas garantētas. -Paskat, kas par skaistulēm!
Paliec sveika, Rubīnsarkanā Otrdiena!
-Kurš gan tevi varētu kā nosaukt -Paldies.
Ja katru dienu esi citāda
Tomēr man tevis pietrūks
Aiziet, slinkie izdzimteņi!
Uzraugiet uguni! Negribu, ka tā izdziest.
Smitij! Šis nav labs.
Droši vien atdziestot ieplaisāja.
Jo atdziestot tika kustināts.
Pārkausē! Esi uzmanīgāks, velns parāvis!
Militārais tērauds. Bleka rokturis. Autentisks.
Tev ir atbilstoša krūšu plāksne. Rets ķēriens.
Cik par to dosi?
Pirkt un pārdot militāros ieročus ir nelikumīgi.
-Tad laikam būs jāņem atpakaļ. -Paga, paga, paga!
Desmit vara monētas.
Rokturis vien ir to vērts. Divdesmit.
Par 20 vara monētām
tev būtu jāatved karavīrs, kuram to nozagi.
Vajadzēja man to pateikt, pirms viņu nogalināju.
Es pazīstu šo balsi. Bet tas nevar būt.
Tā pieder cilvēkam, kurš ir miris.
Un, ja nav miris,
es varētu dabūt 100 vara monētu, ja viņu nodotu.
Jā… bet vispirms tev būtu jātiek prom dzīvam.
Un es zinu, ka neskrien ātrāk par mani.
Pie velna!
Baba Vos!
Tu esi traks, ka te atgriezies.
Man prieks dzirdēt tavu balsi.
Bet man ir aizdomas, ka drīz vien to nožēlošu.
Jā, nožēlosi.
Nāc! Dziļumā ir mazliet vēsāks.
Kā tu uzzināji?
Esmu to slēpusi visu mūžu.
Tāpat kā tu. Es zinu, kā tas izskatās.
Skaidrs, ka tavs tēvs nav Džerlamarels.
Nē.
Mani vecāki ir te, Trivantesā.
Un tava māte un tēvs?
Viņi ir normāli.
Arī mani brāļi.
Džerlamarels piedzima akliem vecākiem,
bet ne par vienu citu tādu nebiju dzirdējusi.
Vai te ir vēl citi tādi kā tu?
Neviens… ko es pazītu.
Tas noteikti ir ļoti vientulīgi.
Un, būdama kareive,
vai nebaidies, ka citi to pamanīs un sadedzinās tevi kā raganu?
Trivantesa nav tāda kā Paja. Te neviens raganām netic.
Bet vienalga mani sodītu ar nāvi.
Ja viņi raganām netic, tad kāpēc?
Mūsu valdība nav māņticīga, bet ir praktiska.
Ir likumi, kas iesniedzas gadsimtiem senā pagātnē.
Redze pasauli reiz iznīcināja.
Un viņi neļaus tam notikt vēlreiz.
Tātad, ja es tavu noslēpumu izstāstītu ģenerālim, tas tev nebeigtos labi, vai ne?
Tas būtu izmisušas cietumnieces vārds
pret uzticīgas leitnantes vārdu.
Kurai, tavuprāt, viņš ticētu?
Un priecājies, ka tā…
citādi es tevi jau būtu nogalinājusi
un pateikusi ģenerālim, ka gāji bojā, mēģinot aizbēgt.
Tu mani nenogalinātu.
Tu mani nepazīsti.
Es jau tagad pazīstu tevi daudz labāk nekā jebkurš cits.
Viņas Karaliskā Augstība karaliene Keina.
Pat visā šajā troksnī es dzirdu, ka tu bozies.
Tu devi man vārdu, ka meklēsim manu ģimeni.
Un tā arī būs.
Esam meklējuši ilgāk nekā 30 dienas.
Mēs nevaram klīst apkārt mūžīgi.
Mums jāatgūst karaliste.
Kad tas būs izdarīts, mums būs jauni karavīri
un bāze, no kuras turpināt meklējumus.
Kaut arī tie būtu neauglīgi.
PENSA
Mums jāiet prom.
Nomierinies, Būts!
Tu uzaugi vientulībā un netīrībā,
un nu tu esi Pajanas karalienes pavadonis.
-Vai nesaproti, kāds tas ir brīnums? -Es te esmu ragana.
Tu kalpo svētam un īpašam nolūkam. Viņa gādās, lai esi drošībā. Beidz čīkstēt!
Skaista istaba.
Manu karalien!
Mēs esam tik atviegloti, ka izdzīvojāt.
Kad uzzinājām par Kanzuas iznīcināšanu, baidījāmies no ļaunākā.
Lord Hārlan, paldies par šo brīnišķīgo uzņemšanu.
Jūsu klātbūtne ir pagodinājums jebkuros apstākļos,
kur nu vēl tad, ja ar triumfu atgriežaties no mirušajiem.
Sveicināts, lord Hārlan!
Sveiki! Kas runā?
Magra?
Vai nepazini manu balsi?
Nevar būt.
Tā esmu es, Hārlan.
Princese!
Pie mums atgriežas abas māsas!
Cik brīnumaina diena!
Pagājis tik ilgs laiks. Esmu pārsteigts, ka mani vēl atceries.
-Protams, es tevi atceros. -Labi.
Jo, cik atminos, tu esi liela manis apbrīnotāja.
Manu karalien!
Mezgli, kurus saņēmām pirms jūsu ierašanās,
norādīja uz jūsu nolūku
iesvētīt Pensu par jauno Pajanas galvaspilsētu.
Pieņemu, ka neiebilsti.
Tieši pretēji - esmu pagodināts.
Pazīstu tevi pārāk sen, lai tam noticētu.
Mēs visi sērojām par Kanzuas zaudēšanu, manu karalien.
Tiešām neiedomājama traģēdija.
Jā.
Mums būs daudz laika to pārrunāt ne tik publiskā vietā.
Protams.
Varu vien iedomāties, cik briesmīgs ir bijis jūsu ceļojums.
Jūsu tautas iznīcināšana.
Jūs - izdzīta neauglīgā zemē aiz zemākiem mūriem.
Tāpēc esmu atļāvies sagādāt jums skaistu rezidenci.
Labi nocietinātu, ideālā vietā.
-Jums tur būs ērti… -Kura ir augstākā māja Pensā?
Nu, tā būtu šī māja. Mana māja.
Tiešām?
Kuru es būtu pagodināts padarīt par jūsu pili.
Teikšu, lai tūlīt ved jūs augšā.
Es neaizmirsīšu tavu laipnību, lord Hārlan.
Princese Magra!
Drusku pārrēķinājies, ko?
Tad tu ļausi viņai tā vienkārši ierasties un paņemt tavu pilsētu?
Viņa ir karaliene.
Tev ir vairāk karavīru, nekā viņai raganu mednieku.
Jā, bet viņas vīri prot labāk nogalināt nekā manējie.
Turklāt, rīkojoties pareizi,
šāds karalienes tuvums var radīt priekšrocības.
Vakar karaliene bija mirusi. Man tas bija pietiekami tuvu.
Kerigan, tu esi mans brālis un es tevi mīlu,
bet tev trūkst iztēles.
Tātad visu šo laiku tu slēpies Pajanas kalnos.
-Grūti tevi iztēloties kā pajanieti. -Es tāds neesmu.
Es dzīvoju nomaļās ciltīs.
Tātad tu neesi trivantietis.
Neesi pajanietis.
Vismaz tu neesi sūda ganietis, vai ne?
Jakis…
Precīzi. Tas pats vecais Baba.
Nu, par ko ir stāsts?
-Īdo. -Velns!
Viņš sagūstīja manu meitu.
Man jānoskaidro, kur viņš viņu slēpj.
Esi bijis prom ilgi, Baba.
Īdo tagad ieņem nozīmīgu stāvokli.
-Zinu, ka viņš ir ģenerālis. -Viņš ir virspavēlnieks.
-Viņš ir virspavēlnieks? -Tā gan.
Viņam nemaz tā nevar piekļūt.
Un diez vai tu gribētu. Viņš tev dzīvam ādu novilks par to, ko izdarīji.
Viņa ir mana meitiņa.
Vai tu to saproti?
Klau, es jau sen tur neesmu iesaistīts,
bet, ja viņa nolūks ir atvilināt tevi šurp, parastajā cietumā viņas nebūs.
Minu, ka viņa varētu būt trešajā bāzē.
Pastāsti man par trešo bāzi!
Tā ir slēgta zona. Slepenas armijas lietas.
Īdo tur ir pašam sava sevišķo uzdevumu vienība.
Un kā lai es tur iekļūstu?
Tur nevar iekļūt neviens - pat ne valdība.
Velna Baba!
Domā, tas bija prātīgi - atņemt lordam Hārlanam māju?
Esmu karaliene. Karalienei jādzīvo visaugstākajā mājā.
Pat karalienei ir vajadzīgi sabiedrotie.
Mūsu stāvoklis šeit ir labākajā gadījumā nedrošs.
Kamēr Kanzuas bojāeja nav pietiekami izskaidrota,
mēs esam neaizsargātas.
-Tu uztraucies par daudz. -Tu uztraucies par maz.
Tavi ļaudis jau reiz pret tevi ir nostājušies.
Lords Hārlans kontrolē armiju, un mums vajadzēs viņa aizsardzību,
-īpaši tad, kad izziņosim jauno likumu… -Pietiek!
Hārlans bija vienkāršs galminieks, kurš pamanījās kļūt par Pensas lordu.
Nezinu, kā viņš to izdarīja. Visticamāk - nebūdams idiots.
Izrādīsi tādam vīram kā Hārlans vājumu - būsi viņam nagos.
Atceries to!
Tev jābūt uzmanīgākai savos darījumos ar lordu Hārlanu.
Mums vajag, lai viņš un vadītāji būtu mūsu pusē.
Esmu viņu karaliene.
Kādā pusē vēl viņi varētu būt?
Es tikai saku, ka mīlēts monarhs var panākt daudz vairāk nekā nicināts.
Tu runā par saviem bērniem.
Es devu tev solījumu, Magra. Domā, ka to neturēšu?
-Es iesaku meklēt labvēlību… -Karaliene nemeklē labvēlību.
…no vadītājiem, kamēr nav paskaidrots par Kanzuu.
Man nevienam nekas nav jāpaskaidro.
Jūsu Majestāte, lords Hārlans un kapteinis Gosets.
Es viņus pieņemšu.
Atstājiet mūs!
Ko tu teiksi par Kanzuu?
Es izlemšu, kas jāsaka, un to arī teikšu.
Jebkuri tavi meli kļūs arī par maniem meliem.
Tas, ko saka karaliene, nav meli.
Lord Hārlan! Ko esi atvedis?
Manu karalien! Princese!
Atļaujiet jūs iepazīstināt ar kapteini Gosetu, Pensas galveno virsnieku!
Esmu pagodināts, manu karalien.
Uzbrukums Kanzuai bija nedzirdēta nelietība.
Jā.
Esam pilnā kaujas gatavībā, kopš par to uzzinājām.
Rīt gaidu pilnu ziņojumu par jūsu nocietinājumu stāvokli.
Un jūs to saņemsiet.
Ja jūs kā vienīgā lieciniece varētu mums pateikt, kas ir mūsu ienaidnieks,
-tas noteikti mums palīdzētu sagatavoties. -Es varu.
Un īstajā brīdī to pateikšu.
Sasauciet savu padomi!
Tikšos ar viņiem pie pirmās iespējas.
Jā, Jūsu Majestāte.
Man ir cita lieta, kas ir ārkārtīgi svarīga.
-Magra! -Princese?
Tu vajāji viņus 17 gadus. Vari pameklēt mazliet ilgāk.
Tā jau gan.
Mana ģimene un es tikām nošķirti.
Man vajadzēs visus karavīrus, ko atvēlēsiet, lai turpinātu viņus meklēt.
Apgriezīsim katru akmeni.
Paldies.
Es iešu jums līdzi, lai dotu karavīriem norādījumus.
Ko tik mēs nedarām ģimenes dēļ.
Jā…
Gribas cerēt…
ka jums un jūsu māsai mājvieta šķiet patīkama.
Jā.
Un nu - es pieņemu - mums būs īsta saruna.
Ir pats par sevi saprotams, ka pēc uzbrukuma Kanzuai
mēs gribētu aizsardzību pastiprināt.
Un tomēr jūs tikko piekritāt sūtīt vērtīgus karavīrus prom no pilsētas.
Ja vien… Varbūt jums ir iemesls nebaidīties no otra uzbrukuma.
Mēs te esam labi nocietināti.
Pensā ir lielākā armija visā Pajā, vai tad nav?
Viens no iemesliem, kāpēc to izvēlējos.
Man likās - tāpēc, ka varat paļauties uz mani kā draugu.
Vai man ir vajadzīga tava draudzība?
Apkārt sačukstas, manu karalien.
Sačukstas.
Jā. Nav nekāds noslēpums, ka augstmaņi Kanzuā
sāka vērsties pret jums.
Esi ļoti piesardzīgs, Hārlan!
Es tāds esmu vienmēr, manu karalien.
Mana padevība jums ir neapstrīdama,
bet Pensa ir liela pilsēta.
Daudz grupējumu, daudz ietekmīgu cilvēku.
Viņiem ir aizdomas.
Varu tikai pieņemt,
ka mēģini pateikt kaut ko līdzīgu domai.
Neko citu, kā iepriekš jau pateicu.
Es esmu jūsu draugs.
Varu būt ļoti labs draugs.
Paturēšu to prātā. Ja nekā cita nav, atstāj mani!
Es joprojām cenšos iejusties savā jaunajā pilī.
Manu karalien!
Būts!
Jā, karalien?
Tu redzi. Vai es izskatos labi?
Jūs esat skaista.
Vai izskatās, ka gribu, lai tu te esi?
Ej prom!
Kerigan!
Nu, kāda karaliene bija?
Tikpat viltīga un bīstama, cik atceros.
Izklausās pēc mana tipa sievietes.
Un māsa?
Vēl neesmu sapratis,
bet starp abām valda intriģējoša nesaskaņa.
Kaut kas tur nav tīrs.
-Kas tad? -Nezinu.
Būtu vērts noskaidrot.
Jebkurā gadījumā es, bez šaubām, gaidu to atbalstu, par ko runājām.
Vai zini, kur viņš ir?
Viņš tieši tagad tiek vests šurp.
Labi.
Tikmēr šķiet,
ka Pensas augstais lords ir izdzīts no paša guļamistabas.
Jā.
Un - nebūt ne nejauši - arī viņa jaunākais brālis.
Man jau likās, ka tā teiksi.
Dievs Liesma! Pasargā mūsu Hanivu!
Babu Vosu, viņas tēvu.
Atved viņus neskartus pie mums!
Atved viņus mierā pie mums!
Dod…
Te kāds ir?
Tu te neesi viena pati, vai ne?
To pašu es varētu jautāt tev.
Bet tu neesi viens, vai ne?
Nē, neesmu…
Raganu mednieki. Mums jāiet. Tagad.
Velns!
Nekusties!
-Haniva! -Man laiks doties.
-Tu netiksi ārā no pilsētas. -Tad tas būs īss ceļojums.
Tā, tagad iesim pie tās kājas važas…
Velns!
-Es negribu tev nodarīt pāri. -Tad atlaid mani!
Arī to es negribu.
Velns!
Pietiek!
Ko raganu mednieki dara tik tālu no galvaspilsētas?
Meklējam alkeniešu brāli un māsu.
-Hanivu un Kofunu. -Mēs tie neesam.
Mūsu suņi saož citādi.
-Šis ir Kofuns. -Nē, neesmu.
Lieciet viņu mierā!
Gadi tavā balsī man saka - tu neesi Haniva.
-Nu, kur viņa ir? -Pie mums viņas nav.
Labāk viens nekā neviens.
-Ar princeses Magras pavēli… -Magras?
…tev nekavējoties kopā ar mums jāatgriežas Pensā.
Ko jūs runājat? Viņa nav… Princese? Viņa ir mirusi.
Varu galvot, ka viņa ir gan dzīva, gan karalienes Keinas māsa.
Jūs melojat.
Viņš saka taisnību.
-Ko? -Viņa ir dzīva.
Magra ir dzīva.
-Ko? -Mums jādodas. Tagad.
Esi droša?
Sajutu uz viņa ļoti spēcīgu viņas dzīvības spēku.
Paldies, ka apstiprināji to, par ko tāpat nebija šaubu.
-Tagad iesim! -Paga, nē!
Paga! Mēs nevaram iet. Mēs kādu gaidām.
Vai Hanivu?
Jā, un manu tēvu. Viņi drīz būs klāt.
-Mēs iesim tagad. -Nē, mēs nevaram aiziet bez viņiem.
Mēs nevaram palikt. Tas ir pārāk bīstami.
Nu, vari nākt ar labu
vai piesiets pie mana zirga muguras.
Izvēlies!
-Perisa… -Magra ir dzīva.
Kofun, ej pie savas mātes!
Es te gaidīšu Babu un Hanivu.
Es neatstāšu tevi te vienu.
Es nebūšu viena.
Ej pie viņas!
Ej nu!
Lord Hārlan! Drīksti ienākt.
Tu pazini mani no klauvējiena.
Vai no tavas gaitas, kāpjot pa kāpnēm.
Jā, atcerējos. Tu esi ajura.
Un šajās sienās, lūdzu, iztiksim bez garlaicīgām formalitātēm!
Sauc mani par Hārlanu!
Pieņemu, ka gribi saukt mani par Magru.
Tā es tevi saucu, kad bijām bērni.
-Mēs vairs neesam bērni. -Protams, ka esam.
Tikai līdz ar vecumu - skumjāki un dusmīgāki.
Es nāku ar dāvanu iekšējam bērnam.
Skaņu nūjiņa.
Man tādas nav bijis gadiem.
Atceros, ka tev patika ar tām spēlēties.
Jā.
Vienīgi tās spēja apklusināt troksni manā galvā.
Paldies, Hārlan.
Tas ir mazākais, ko varēju darīt, Magra.
Tu domā - pēc tā, ka mana māsa atņēma tev māju?
Viss, ko es daru, ir domāts, lai kalpotu karalienei.
Cik es atceros,
viss, ko tu jebkad darīji, bija domāts, lai kalpotu tev pašam.
Nu, izskatās, ka mums abiem ir laba atmiņa.
Saki man…
vai tu biji Kanzuā, kad tai uzbruka?
-Nē. -Nē?
Tātad… nekādu liecinieku?
Vispirms tu atmet mūsu titulus un tagad koķetē ar nodevību?
Tu jau tādas lietas zini.
Tu biji tā, kas sacēlās pret savu māsu
un mēģināja atņemt viņai troni.
Bet tad neviens par mani neko nedzirdēja 18 gadus.
Varbūt no tā var mācīties.
Patiesi.
Starp citu, kur tu biji?
Tas ir ļoti garš stāsts šim ļoti īsajam apciemojumam.
Tā gan.
Kādudien atradīsim tam laiku.
Ja neiebilsti, ka tā saku,
tu būtu bijusi izcila karaliene.
Dārgie un svētie Pensas iedzīvotāji,
lai Dievs Liesma sasilda jūsu sirdis!
Šodien es pazemīgi stāvu jūsu priekšā kā dvēsele, kas atdzimusi caur grūtībām,
caur skumjām, caur nāvi.
Vairāk nekā jebkad pateicīga par jūsu ticību,
jūsu mīlestību…
Magra?
-…un man uzticēto lomu. -Esmu te.
Kas te notiek?
-Mēs… -Iesvētīšanai jābūt pēc trim dienām.
-Mēs vienojāmies. -…esam…
-Es veicu sagatavošanās darbus. -…izredzēti.
Viņa šorīt pamodās un nolēma ko citu.
Tā viņa dara.
Mūsu iemīļotās galvaspilsētas Kanzuas, kur valdīja mans tēvs
un viņa tēvs, un pirms tam viņa vectēvs,
vairs nav.
Es biju lieciniece tam, kā mani ļaudis slīkstot kliedza.
Bērni sauca pēc mātēm. Vīri pēc sievām.
Es biju gatava mirt līdz ar viņiem,
bet Dievam attiecībā uz mani bija cits plāns.
Es sajutu Viņa liesmu degam manī.
Tā mani sildīja, kad Viņš aizveda mani prom no drošas nāves,
lai ļautu atkal satikt manu māsu.
Princesi Magru, kas mums bija zudusi tik daudzus gadus.
Un tas ir tas pats Dievs…
Vienīgais patiesais Dievs…
kurš atveda mūs šodien šurp,
lai iesvētītu Pensas pilsētu par jauno Pajanas karalistes galvaspilsētu.
Mani mīļie pajanieši,
tagad ziniet, ka tas, no kā, iespējams, baidījāties, ir tiesa.
Tā bija trivantiešu armija, kas nogalināja mūsu ļaudis…
un iznīcināja Kanzuu.
Velns!
Un nu es jums pateikšu, kāpēc.
Viņu spiegi viņiem ziņoja…
ka es sevī nesu bērnu.
Bērnu, kurš izmainīs visu.
Jo viņš vai viņa piedzims ar Dieva dāvanu - redzi.
Zinu, ka ir grūti pieņemt kaut ko pilnīgi pretēju
mūsu priekšteču doktrīnām.
Bet es dzirdēju Dieva balsi…
un Dievs savienoja savu garu ar manējo un atveda mani atpakaļ dzīvē,
lai es apvienotu visus pajaniešus un uzveiktu mūsu ienaidnieku rietumos
uz visiem laikiem.
Mums ir pareģota uzvara, un tā būs ātra.
Jo mēs esam izredzēti, lai nosargātu šos svētītos bērnus, kad viņi ieradīsies.
Un viņi ieradīsies, lai ievestu mūs jaunā pasaulē -
pasaulē, kurā redzīgie un neredzīgie
dzīvos kopā saskanīgi un es pār viņiem valdīšu.
Jo mēs esam Pajana!
Mēs esam Pajana
Vai iepriekš esi bijis lejā, ogļu centrā?
Nē.
Viņiem ciemiņi nepatīk.
Turies pie sienām, izvairies no bedrēm!
-Snels tevi gaidīs. -Snels.
Ņem! Iedod viņam šo! Viņš tev parādīs pareizo tuneli.
Ej cauri, cik ātri vien vari.
Ja ieelposi svelmi, sadegsi no iekšpuses.
Paldies, Jakis.
-Droši vien iesi bojā. -Nē.
Sveiks, draugs! Vai kaut ko man atnesi?
Ejam!
Šis tunelis izvedīs tevi tieši zem trešās bāzes, ja?
Bet cilvēks karstumā neiztur ilgāk par 30 sirdspukstiem,
tāpēc kusties ātri, citādi izcepsies dzīvs.
Lai veicas!
Sibeta!
-Ko tu izdarīji? -To, par ko runājām.
Mēs neesam runājušas par bērniņu. No Būtsa?
Netiesā! Viņš tika atvests pie manis ar nolūku.
Tu pat nevari zināt, vai tavs bērniņš būs redzīgs.
Kamēr nebūs piedzimis.
Tu nezini. Es zinu.
Tiešām, Magra, man likās, ka priecāsies.
Ja ne par mani, tad par sevi.
Tavi bērni vairs nav raganas.
Tam nebūs nekādas nozīmes, kad mūs visus noslaktēs trivantieši.
Tu esi histēriķe.
Tu piekriti, ka valdīsim kopā.
Es teicu, ka valdīšu un tu būsi man blakus.
-Un te tu esi. -Kāda nozīme tam, kur es stāvu,
ja tu aizvien rīkojies, ar mani neaprunājusies.
Un, ja es būtu lūgusi tavu padomu, ko tu būtu teikusi?
Es būtu teikusi: karš ar Trivantesu ir neprāts.
Un paziņojums par redzīgu mazuli uzreiz pēc ierašanās
var izraisīt pret tevi un mani vērstu revolūciju.
Es to būtu pateikusi vienā runā.
Tu atradi divus variantus, kā panākt, lai mūs nogalina.
Un es vienalga būtu teikusi to pašu runu.
-Sibeta! -Magra!
Var būt tikai viena karaliene, un tā esmu es.
Vieda sieviete tajā ieklausītos un no tā mācītos,
nevis iedomātos, ka zina, kā pārvaldīt karalisti,
lai kādudien viņai tiešām rastos padoms, ko būtu vērts piedāvāt.
Es rūpējos par tevi… mās.
Kā esmu to darījusi vienmēr.
Sveiks, draugs!
Piedod, laikam esmu aizsūtījis tevi pa nepareizo tuneli.
Smitij, vai esi drošs, ka šis ir Baba Voss?
Dzirdēju viņa un Jakisa sarunu.
Nu tad…
sagaidīsim te ģenerāļa vīrus un saņemsim atlīdzību.
Kaut kas smieklīgs?
Miroņi domā, ka viņiem maksās.
Par ko, ellē, tu runā?
Smitij!
Tu tagad varētu iet, kamēr nav atnākuši karavīri.
Par vēlu.
Ne no vietas!
Baba Vos, tev jāpadodas…
Stāt!
Izvērsties!
Aplenkt viņu!
Viņš ir te!
Viens pagrieziens pa kreisi.
Pa kreisi. Aiziet!
Viņš iet uz laukuma pusi!
NEIENĀKT! AIZLIEGTĀ ZONA
-Klusu, puika! -Labi.
Nosedziet ielas un šķērsielas!
Viņš ir šķērsielā, kas ved uz upi.
Paļaujieties uz māti Ko vada Dievs Liesma
Viņa aizsargā visus bērnus
Un visas kopā Māsas un meitas
Paļaujieties uz māti
Ko vada Dievs…
Es jūs dzirdu.
Un saožu. Tāpēc tikpat labi varat nākt laukā.
Nu, kurš grib tēju?
Sveiciens, brāli!
Īdo.
Varenais Baba Voss.
Neapturamais ganiešu slaktētājs. Sava tēva slepkava.
Iekalts ķēdēs kā prasts vergs.
Tikai tāpēc, ka nesaņēmās nogalināt puiku.
Esmu gandrīz vīlies.
Lūdzu, brāli!
Mana meita…
Tava meita?
Tava meita? Tu domā… Tu domā - Džerlamarela meita, vai ne?
Lūdzu! Tikai… Tikai atlaid viņu!
-"Lūdzu"? -Viņai nav nekāda sakara…
-"Lūdzu". Es… -…ar mums abiem.
Cik savādi dzirdēt tavā balsī līdzjūtību.
Atceros reizi, kad lūdzos kaut drusku līdzjūtības no tevis.
Piedod! Visu mūžu esmu nožēlojis to,
-ko tev nodarīju. Es… -Apklusti!
Neuztraucies!
Mums ir daudz laika, lai to nokārtotu.
Sāc!
Īdo!
Atlaid viņu!
Īdo!
Tulkojusi Inguna Puķīte