Šimtus metų į ateitį
beveik visi žmonės praradę regėjimą.
Tačiau po ilgo laiko regėjimas ima grįžti.
Šviesos blogis kone pražudė visą pasaulį.
Dievės Liepsnos dvigubas palaiminimas.
Jie - Dželamarelo dovana.
Vieną dieną mes būsim kartu.
Suraskit jo vaikus ir atveskit juos man.
Aš - Tamaktis Džunas. Esu karalienės Kein vyriausiasis raganų medžiotojas.
Šiame pasaulyje matyti - pavojinga.
Visi mano, kad namuose saugiausia... kol taip nėra.
- Turime išeiti. - Vesk jos upės link.
Tokia kelionė...
Tie, kurie ją ištvers,
jos pabaigoje, bijau, taps visiškai kitokiais.
Mano tėvas buvo vergaudys, aš - taip pat.
Šis supuvęs miestas nori mano mirties.
Aš dėl šio miesto nemirsiu.
Miestas mirs dėl manęs.
Stok! Jis mato.
- Ateina raganų medžiotojai. - Mama!
Mačiau, kaip ji mirė.
Girdžiu mirusios moters balsą.
Tuomet klausyk atidžiai.
Šlovė... princesei Magrai...
Kur mano šeima?
Mėginau jiems padėti, bet jie dingo.
Jei bandysi pabėgt, toli nenubėgsi, o pasekmės bus
nemalonios.
Žinau, kur laikoma karalienė.
Aš esu jų karalienė.
Tai derėtų permąstyti.
Gerai būti karalienės leitenantu.
Ačiū tau už tarnybą.
Šiuo sumaišties metu kareivius vesiu aš ir mano sesuo, petys į petį.
Mes surasim mano šeimą.
O kai surasim, neleisiu, kad juos vadintų bėgliais.
Mūsų kelias veda į reginčiųjų karalystę.
Man prireiks reginčio karaliaus, kad nuo jo pagimdyčiau reginčius vaikus.
Ką nori pasakyti?
Papasakok man apie savo sūnų.
Haniva, Kofunai. Aš - Dželamarelas. Jūsų tėvas.
Ar tikrai paimsim būtent Baba Voso vaikus?
Jūs paimsit jo dukterį, Hanivą.
Tu atidavei mano dukrelę trivantiečiams.
Generolas prašė jos, nes mano, kad ji - tavo duktė.
- Koks generolas? - Ydas Vosas. Tavo brolis.
Tai tavo kaltė.
Dievės kaulo bokštai.
Daugiau, nei esu gyvenime matęs.
Ji - čia.
Eime vaduoti tavo sesers.
Čia kažkas yra?
Tu. Prisistatyk.
Prisistatyk, pasakiau.
Aš - niekas.
Duokš man savo mazgus.
Tau nereik mano mazgų.
Kodėl?
Maniau, užmušiau jį.
Persmeigei kardu kiaurai.
Jis būtų miręs nuo dūrio, tik kur kas vėliau.
Prieik, berniuk. Prieik.
Negali pamatyt, kada nužudai.
Turi tai pajust. Uždėk savo ranką ant manosios.
Dabar užsimerk. Užsimerk.
Įsmeigi ir kilsteli. Aukštyn.
- Jauti? - Taip.
Kaip plyšta ir dryksta.
Šitaip jį supjaustęs, gali būt ramus, kad nebeatgis.
Ištiesk koją.
Ar mes turėsim dar vieną bėdą?
Leitenante Ren. Atvykau patikrinti, kaip kalinė.
- Kaip padėtis? - Ji - sveika.
Generole, sakėte, tik kelioms dienoms. Praėjo beveik mėnuo.
Dar truputį.
Nesuprantu, kam ją čia laikyti.
Juk supranti, kad negaliu laikyti jos įkalintos oficialiai.
Jei Trikampis sužinos, kad į miestą neteisėtai įvežėte reginčią kalinę,
- mums abiem bus galas. - Tau nieko nebus.
Tu vykdai įsakymą, tai ir vykdyk. Taryba pasirūpinsiu aš.
Niekuo kitu pasitikėti negaliu, Ren.
Patikite man ją saugoti,
bet nesakote, nei kas ji tokia, nei už ką ji čia.
Aš irgi norėčiau žinoti, kas jūs esate ir kodėl aš čia.
Aš esu... vadas generolas Ydas Vosas.
O tu kalbėsi tada... kai į tave bus kreiptasi.
Laisvai, leitenante.
Šito šarvo nesugadinai.
Panašu, kad galėsi įsisprausti.
Man tereikia antkrūtinio.
Štai, palaikyk kardą.
Manai, įsisprausi?
Neturiu tilpti. Svarbiausia, jo kvapas.
Sūnau, duokš kardą.
Gerai.
Judu su Peris įsikurkite už 50 širdies dūžių gilyn į medžius.
- Prie kalno šlaito... - Ką čia šneki?
Aš eisiu su tavim.
Ne. Ne, neisi. Man sudėtinga bus jus pravesti.
Kaip ją surasi? Tau prireiks mano akių.
Tavo akių?
Tėti, ką tu darai?
Baba!
- Trenk atgal. - Ką?
Trenk, sakau.
Jie girdės kiekvieną tavo judesį, kaip ir aš girdžiu.
Turi akis, dėl to judi kaip griozdas.
Pakaks.
Kofunai.
Sūnau mano.
Paklausyk.
Mes su tavo motina
auginom tave nuostabiu žmogum, o ne kariu.
Nenoriu, kad tau tektų kautis taip, kaip man.
Nenorėjau, kad tau tektų gyventi ne su alkeniais.
Ir dėl to neapmokiau tavęs tinkamai.
Aš greičiausiai nebegrįšiu.
Tau reikia išmokt kautis užmerktomis akimis, kaip aklam.
Kaip kad aš būčiau tave išmokęs.
Atmink, akys tau meluoja.
Tėti...
Kažkam reikia išgyventi. Girdi?
- Peris. - Taip.
Prieik.
Klausyk. Palauksit septynias dienas.
Jei negrįšiu, tai reikš, kad ir aš negyvas, ir Haniva.
Keliaukite iš čia kaip įmanoma toliau.
Peris, pakartok.
Septynios dienos, tada išeisim.
Jei negrįšiu, liksi jam vienintelė.
Taip.
Prisiekiau niekuomet ten nebegrįžti.
Sugrįžk su Haniva ir prisiek dar sykį.
Atleisk man, sūnau.
Aš tave myliu, sūnau mano.
Ar gerai jautiesi?
Žinoma, kad gerai.
Tavęs ilgokai nebuvo.
Ilgos dienos kelyje valgant prastai virtą maistą.
Neturiu tokio stipraus alkeniško skrandžio kaip tu.
Ar dar toli iki Pensos?
Truputis kelio už ežero, jūsų didenybe.
Tuomet...
Pirmyn.
- Tak! - Tak.
Dvidešimt šeštas pasienio batalionas, pone.
Nesulaukę jų, išėjome ieškoti.
Panašu, kad susidūrė su kontrabandininkų gauja.
Ne. Ne kontrabandininkų.
Pone?
Paimsim juos.
- Laidosim su visomis privilegijomis. - Taip, pone.
Sveikas sugrįžęs namo, Baba.
Mazgus.
Eikite.
Mazgus.
Kapitonas Kodžis?
Dvidešimt šeštas batalionas?
Dvidešimt šeštasis turi grįžt tik rytoj.
Man įsakyta anksčiau pranešti apie aukas.
Neįprasta, tiesa?
Tik ne tuomet, kai yra aukų.
Gali eiti Rytinų vartų link.
Pone.
Turi valgyti.
O kas tau rūpi?
Man nerūpi.
Tik nenoriu, kad jaustumeisi nepatogiai.
Esu prirakinta prie lovos jau kelias savaites.
Patikėk, Ydas dar ne tai gali tau padaryt.
Tai kodėl nedaro?
Kodėl jis taip su manim elgiasi?
Sakiau jau, kad nežinau.
Net nežinau, kodėl tu čia.
Generolas sakė, kad jis - Ydas Vosas.
Ir kas?
Mano tėvas - Baba Vosas.
Ydo brolis?
Esi apie jį girdėjusi?
Tik gandus. Buvau dar maža, kai jis pabėgo.
Bet Ydas ieško jo jau 25 žiemas,
kad atkeršytų už tėvo mirtį.
- Nori pasakyt, kad Baba nužudė savo tėvą? - Taip.
Aš netikiu.
Nėr svarbu, kuo tu tiki.
Ydas laiko mane čia tam, kad priviliotų Babą.
Daugelis vyrų vengia mano tėvo kaip įmanydami.
Generolas nėra vienas iš daugelio.
Ir jis seniai trokšta, kad Baba Vosas pakliūtų jam į rankas.
TRIVANTESO RYTINIAI VARTAI
Tu nepažįsti mano tėvo.
Kai jis ateis manęs, suprasi tai tik tada, kai bus po visko.
Gal tavo tėvas ir įeis į miestą...
Kitas.
...bet gyvas jis iš čia neišeis.
Tapatybės mazgai.
Šis miestas - Ydo.
Greičiau. Tapatybės mazgai.
Jis jo lauks.
Ydas yra generolas, o tu jam dirbi.
Tuomet kas tu?
Ta, kuriai įgriso tavo klausimai.
Gerai. Ir paskutinis.
Ar jis žino, kad tu matai?
Patirkite patys.
Seksualinis pasitenkinimas visiems skoniams.
Kad ir ko trokštumėte...
- Malonumas garantuotas. - Kokios gražuolės!
Lik sveika, Rube Tjusde
- Kas tau vardą prikabins? - Ačiū.
Kai kasdien tu vis kita
Bet aš tavęs ilgėsiuos
Nagi, sumauti tinginiai!
Prižiūrėkite laužus. Kad man nekiltų gaisras.
Smiti. Šitas netinka.
Tikriausiai įtrūko šaldant.
Nes pajudinai jį vėsindamas.
Išlydyk. Ir žiūrėk, ką dirbi, po galais.
Karinis plienas. Bleko rankena. Tikras.
Ir antkrūtinis pritaikytas. Retas laimikis.
Kiek duosi?
Įstatymas draudžia prekiauti kariniais ginklais.
- Tada pasiimsiu. - Pala, pala.
Dešimt varinių.
Tiek verta vien rankena. Dvidešimt.
Už 20 varinių
tektų atvesti ir patį kareivį, iš kurio tai pavogei.
Ko neįspėjai prieš tai, kai jį užmušiau?
Pažįstu šį balsą. Bet to negali būti.
Tas vyras jau nebegyvas.
O jei jis nėra negyvas,
įskųsdamas jį, gaučiau 100 varinių.
Taip, bet pirma tau tektų gyvam išnešti kailį.
O aš žinau, kad aš bėgu greičiau.
Eik velniop.
Baba Vosas.
Gal proto netekai, kad čia atėjai.
Džiaugiuosi girdėdamas tavo balsą.
Nors įtariu, kad tuoj pasigailėsiu.
Taip.
Eime, ten bus vėsiau.
Kaip sužinojai?
Visą gyvenimą tai slėpiau.
Kaip ir tu. Žinau, kaip tai atrodo.
Akivaizdu, tavo tėvas - ne Dželamarelas.
Ne.
Mano tėvai gyvena čia, Trivantese.
O kaip tavo motina su tėvu?
Jie - normalūs.
Kaip ir mano broliai.
Dželamarelas gimė akliems tėvams,
bet nesu girdėjusi kito tokio atvejo.
Ar tokių kaip tu dar yra?
Ne... Kiek žinau.
Tuomet jautiesi labai vieniša.
O būdama kare,
nebijai, kad tave sudegins kaip raganą?
Trivantesas - ne kaip Paja. Čia niekas netiki raganomis.
Tačiau vis tiek mane nuteistų.
Jei jie netiki raganomis, tuomet už ką?
Musų vyriausybė nėra prietaringa, bet praktiška.
Kai kurie įstatymai nesikeitė šimtmečiais.
Regėjimas kadaise sunaikino pasaulį.
Ir jie neleis, kad tai pasikartotų.
Jei atskleisčiau generolui tavo paslaptį, tau būtų riesta, tiesa?
Tai būtų beviltiškoj padėty atsidūrusios kalinės žodis
prieš ištikimą leitenantę.
Kuo, manai, jis patikėtų?
Džiaukis, kad tai - tiesa,
antraip jau būčiau tave nudėjusi,
o generolui būčiau pasakiusi, kad bandei pabėgti.
Tu manęs neužmuštum.
Tu manęs nepažįsti.
Aš jau tave pažįstu geriau nei bet kas kitas.
Jos karališkoji didenybė karalienė Kein.
Net ir per tokį triukšmą girdžiu, kaip tu raukaisi.
Davei man žodį, kad ieškosim mano šeimos.
Ir ieškosim.
Mes ieškojom jau 30 dienų.
Negalim bastytis po kaimus nežinia kiek.
Turim susigrąžinti karalystę.
Tuomet gausime šviežių karių
ir bazę, o tada vėl tęsime paieškas.
Kad ir kokios jos bus bevaisės.
PENSA
Reikia iš čia eiti.
Nusiramink, Butsai.
Išaugai vienas purve ir varge,
o dabar esi Pajos karalienės sugulovas.
- Negi nesuvoki savo padėties stebuklo? - Aš čia - raganius.
Vykdai šventą ir ypatingą misiją. Ji apgins tave. Liaukis inkštęs.
Nuostabi salė.
Mano karaliene.
Mums labai palengvėjo, kad jūs išgyvenote.
Išgirdę apie Kanzua žlugimą, bijojome, kad nutiko blogiausia.
Lorde Harlanai, dėkoju už šį nuostabų priėmimą.
Jūsų buvimas - garbė bet kokiomis aplinkybėmis,
nekalbant jau apie pergalingą prisikėlimą iš mirusiųjų.
Sveiki, lorde Harlanai.
Sveiki. Kas čia?
Magra?
Ar nepažinote mano balso?
Negali būti.
Čia - aš, Harlanai.
Princese.
Pas mus grįžo abi seserys!
Išties stebuklinga diena!
Praėjo tiek metų. Esu nustebęs, jog pamenate mane.
- Žinoma, kad pamenu. - Puiku.
Nes kiek pamenu, esate mano gerbėja.
Mano karaliene.
Mazgai, gauti prieš jūsų atvykimą,
bylojo apie jūsų ketinimą
įšventinti Pensą naująja Pajos sostine.
Tikiuosi, jūs neprieštaraujate?
Priešingai, nuolankiai paklusiu.
Per ilgai jus pažįstu, kad tuo patikėčiau.
Mes visi gedėjome praradę Kanzua, mano karaliene.
Išties nesuvokiama tragedija.
Taip.
Mes tai aptarsime ne tokioje formalioje aplinkoje.
Žinoma.
Galiu tik įsivaizduoti, kokia siaubinga buvo jūsų kelionė.
Sunaikinti jūsų žmonės.
Jūs, išmesta į dykynę už žemiausiųjų sienų.
Todėl leidau sau paruošti jums nuostabią rezidenciją.
Ji - su puikia apsauga, tobuloje vietoje.
- Jums ten bus... - O kuris aukščiausias namas Pensoje?
Šis namas. Mano namas.
Išties?
Man bus garbė pertvarkyti jį kaip rūmus jums.
Jus tučtuojau apgyvendins viršuje.
Aš nepamiršiu jūsų gerumo, lorde Harlanai.
Princese Magra.
Susimovei, tiesa?
Negi imsi ir atiduosi jai savo miestą?
Ji - karalienė.
Tu turi daugiau karių, nei ji - raganų medžiotojų.
Taip, bet jie labiau įgudę žudyti.
Be to, teisingai viską sutvarkius,
rasis privalumų, kai karalienė - taip arti.
Vakar toji karalienė buvo negyva. Man tai - pakankamai arti.
Keriganai, tu - mano brolis, ir aš tave myliu,
bet vaizduotės tu neturi.
Taigi, visą šį laiką
slapsteisi Pajos kalnuose.
- Sunku tave įsivaizduoti kaip pają. - Aš ir nesu.
Gyvenau slaptose gentyse.
Taigi, tu - ne trivantietis.
Ir ne pajas.
Tu bent jau ne sumautas ganitas?
Jaki...
Tiesiai prie reikalo. Tu nepasikeitei.
Tai kas yra?
- Ydas. - Šūdas.
Jis pagrobė mano dukrą.
Turiu sužinoti, kur jis ją laiko.
Tu senokai čia nebuvai, Baba.
Ydas dabar - svarbus asmuo.
- Žinau, kad jis - generolas. - Jis - vadas generolas.
- Vadas generolas? - Taip.
Tu prie jo neprieisi.
O ir nenorėtum. Jis nudirs tau odą už tai, ką padarei.
Ji - mano dukrelė.
Ar supranti?
Aš jau seniai tuo nebeužsiimu,
bet jei jis nori prisivilioti tave, paprastam kalėjime jis jos nelaikys.
Spėju, jis laikytų ją trečioje bazėje.
Papasakok man apie trečią bazę.
Tai - aklinai atitverta teritorija. Slaptiems armijos reikalams.
Ydas ten laiko savo komandosų pulką.
Ir kaip man ten patekti?
Ten niekas negali patekti, net vyriausybė.
Bliamba, Baba.
Manai, protinga buvo atimti lordo Harlano namą?
Aš - karalienė. Karalienė turi gyventi aukščiausiame name.
Net ir karalienei reikia sąjungininkų.
Mūsų padėtis čia, švelniai tariant, netvirta.
Kol nesulauksim patenkinamo Kanzua sunaikinimo paaiškinimo,
mes - pažeidžiamos.
- Tu per daug nerimauji. - O tu per mažai nerimauji.
Tavo žmonės sykį jau tave išdavė.
Lordas Harlanas turi armiją, ir mums reikės jo apsaugos,
- ypač kai paskelbsime naują įstatymą... - Pakaks.
Harlanas - paprastas dvariškis, tapęs Pensos lordu.
Nežinau, kaip jam tai pavyko. Greičiausiai dėl to, kad jis - ne idiotas.
Tik parodyk tokiam kaip Harlanui savo silpnumą, ir jis užlips tau ant galvos.
Atmink tai.
Turi atsargiau bendrauti su lordu Harlanu.
Mums reikia, kad jis ir vadovybė būtų mūsų pusėje.
Aš esu jų karalienė.
Kurioje pusėje jie dar gali būti?
Tik sakau, kad mėgstama monarchė gali pasiekti daugiau nei nekenčiama.
Tu kalbi apie savo vaikus.
Aš tau pažadėjau, Magra. Bijai, kad netesėsiu pažado?
- Tau derėtų įsiteikti... - Karalienė neįsiteikinėja.
...vadovybei, kol nepaaiškintas Kanzua žlugimas.
Aš neprivalau niekam nieko aiškinti.
Jūsų didenybe, atėjo lordas Harlanas ir kapitonas Gosetas.
Aš juos priimsiu.
Palikit mus.
Ką sakysi apie Kanzua?
Kai nuspręsiu, ką reikia pasakyti, tą ir pasakysiu.
Tavo melas taps ir mano melu.
Jei tai sako karalienė, tai negali būt melas.
Lorde Harlanai. Ką su savimi atsivedėte?
Mano karaliene. Princese.
Leiskite jums pristatyti kapitoną Gosetą, vyriausiąjį Pensos karo pareigūną.
Esu pagerbtas, mano karaliene.
Kanzua užpuolimas buvo beprecedentis nusikaltimas.
Taip.
Mes paskelbėme karinę parengtį iškart po to, kai išgirdom šią žinią.
Rytoj lauksiu pilnos jūsų įtvirtinimų parengties ataskaitos.
Būtinai.
Būdama vienintele liudininke, gal galite pasakyti, kas priešas,
- nes tai padės mums geriau pasirengti. - Galiu.
Ir pasakysiu. Savu laiku.
Sušaukite tarybą.
Susitiksiu su ja, kai tik bus galimybė.
Klausau, jūsų didenybe.
Aš turiu kitą labai svarbų klausimą.
- Magra. - Princese?
Ieškojai jų 17 metų, gali paieškoti dar truputį.
Nesiginčysiu.
Mes su šeima atskirti.
Man reikia, kad jūsų kariai tęstų jų paieškas.
Mes nepaliksim akmens ant akmens.
Ačiū.
Eisiu su jumis duoti kariams nurodymus.
Ko tik nepadarom dėl savo šeimos.
Taip...
Tikiuosi,
jūs su seserimi patogiai įsikūrėte?
Taip.
Dabar, spėju, atėjo metas tikram pokalbiui.
Logiška, kad po Kanzua užpuolimo
mes turime sutelkti pajėgas gynybai.
Tačiau jūs ką tik leidote išsiųsti iš miesto vertingus karius.
Nebent jūs turit priežasčių manyti, kad antrojo užpuolimo nebus.
Mes čia turime gerą apsaugą.
Pensa turi didžiausią pulką visoje Pajoje?
Dėl to iš dalies, ją ir pasirinkau.
O aš maniau, kad manyje matėte draugą.
Ar jūsų draugystė dabar man reikalinga?
Žmonės daug ką šnabžda, mano karaliene.
Šnabžda.
Ne paslaptis, kad Kanzua didikai
rengė pasipriešinimą prieš jus.
Būkite labai atsargus, Harlanai.
Aš visada atsargus, mano karaliene.
Mano atsidavimas jums - beribis,
bet Pensa - didelis miestas.
Daug frakcijų, daug žmonių, kuriems galima daryti įtaką.
Jie turi savo įtarimų.
Labai tikiuosi,
kad jūsų kalba veda prie to, kas bent iš tolo primintų prasmę.
Prasmė - ta pati.
Mano asmenyje turite draugą.
Aš galiu būti labai geras draugas.
Turėsiu tai galvoje. Jei tai - viskas, palikite mane.
Aš dar pratinuosi prie savo naujų rūmų.
Mano karaliene.
Butsai.
Taip, karaliene?
Tu matai. Ar aš gerai atrodau?
Jūs atrodote nuostabiai.
Kaip tau atrodo, ar man tavęs dabar reikia?
Palik mane!
Keriganai.
Ir kaip karalienė?
Tokia pat klastinga ir pavojinga, kaip ją ir pamenu.
Mano tipo moteris.
O sesuo?
Kol kas jos neperpratau,
tačiau tarp jų tvyro intriguojanti priešprieša.
Kažkas čia negerai.
- Kas? - Nežinau.
Gali būt verta išsiaiškinti.
Bet kuriuo atveju, man prireiks to sverto, apie ką kalbėjome.
Gal žinai, kur jis?
Jį šiuo metu jau gabena čia.
Puiku.
Tuo tarpu
panašu, kad aukščiausiasis Pensos lordas išvarytas iš savo miegamojo.
Taip.
Kaip ir jo jaunesnysis brolis, kas nėra sutapimas.
Nujaučiau, kad tai pasakysi.
Dieve Liepsna, saugok mūsų Hanivą.
Babą Vosą, jos tėvą.
Grąžink juos mums, sveikus ir gyvus.
Grąžink juos taikiai.
Grą...
Sveiki?
Juk nesi čia visai viena, tiesa?
To paties galiu paklaust tavęs.
Bet tu nesi vienas, tiesa?
Ne, nesu...
Raganų medžiotojai. Turim bėgti.
Šūdas.
Nejudėk.
- Haniva. - Metas man iš čia išeiti.
- Tu neišeisi iš miesto. - Tuomet kelionė bus trumpa.
Dabar mes nueisim prie kojos panč...
Bliamba.
- Aš nenoriu tau nieko bloga. - Tuomet paleisk mane.
To daryti taip pat nenoriu.
Velnias!
Pakaks.
Ką raganų medžiotojai veikia taip toli nuo sostinės?
Mes ieškom alkenių brolio ir sesers.
- Hanivos ir Kofuno. - Mes - ne jie.
Mūsų šunys mano kitaip.
- Čia - Kofunas. - Ne, netiesa.
Palikite jį.
Metai, skambantys tavo balse, sako, kad tu - ne Haniva.
- Kur ji? - Ne su mumis.
Vienas - geriau nei nieko.
- Princesės Magros įsakymu... - Magros?
...privalote eiti su mumis į Pensą.
Ką čia kalbi? Ji ne... Princesė? Ji žuvo.
Patikėk, ji ir jos sesuo - karalienė Kein - gyvos ir sveikos.
Meluoji.
Jis sako tiesą.
- Ką? - Ji - gyva.
Magra - gyva.
- Ką? - Paskubam. Eime.
Neabejoji?
Iš jo pajutau jos gyvybinę jėgą.
Ačiū už tai, kad patvirtinai neabejotiną faktą.
- Dabar eime. - Palauk, ne!
Pala, negalim išeiti. Mes kai ko laukiam.
Hanivos?
Taip, ir mano tėvo. Jie turėtų greit pasirodyti.
- Turim eiti. - Ne, be jų negalim išeiti.
Mes negalim likti. Pernelyg pavojinga.
Gali eiti savu noru,
arba pririšim tave prie mano arklio.
Spręsk.
- Peris... - Magra - gyva.
Kofunai, eik pas savo motiną.
Aš čia palauksiu Hanivos su Baba.
Nepaliksiu čia tavęs vienos.
Aš nebūsiu viena.
Eik pas ją.
Eik.
Lorde Harlanai. Galite užeiti.
Pažinote mane iš beldimo.
Arba iš eisenos, kai lipote laiptais.
Taip, buvau pamiršęs. Jūs - iš Ajurų.
Ir prašau, šiuose namuose apsieikime be tų formalumų.
Vadinkite mane Harlanu.
Spėju, jūs norite vadinti mane Magra.
Aš taip vadinau tave, kai abu buvom vaikai.
- Mes jau - nebe vaikai. - Dar kokie vaikai.
Tik liūdnesni, piktesni su metais.
Atėjau su dovana tavo vidiniam vaikui.
Garso lazdelė.
Seniai tokios neturėjau.
Pamenu, man labai patiko klausytis tavo grojimo.
Taip.
Tik grojant mano galvoje nurimdavo triukšmas.
Ačiū, Harlanai.
Tai - mažiausia, ką galėjau padaryti, Magra.
Po to, kai mano sesuo atėmė iš tavęs namus, nori pasakyti?
Viską darau karalienės labui.
Kiek pamenu,
viską darydavai tik savo paties labui.
Regis, mes abu turim ką prisiminti.
Sakyk,
ar tu buvai Kanzua užpuolimo metu?
- Ne. - Ne?
Taigi, liudininkų nėra?
Pirma ignoruoji mūsų titulus, paskui nori išvilioti išdavystę?
Tau tai - ne naujiena.
Juk esi sukilusi prieš savo seserį
ir bandžiusi pasiimti sostą.
Tačiau niekas apie mane nieko negirdėjo 18 metų.
Taigi, čia gali būti pamoka.
Išties.
Kur tu buvai, beje?
Tai - labai ilga istorija šiam labai trumpam vizitui.
Suprantu.
Neužilgo mudu surasim tam laiko.
Turiu pasakyti,
tu būtum buvusi nuostabi karalienė.
Brangūs ir šventi Pensos piliečiai,
tesušildo jūsų širdis Dievė Liepsna.
Stoviu čia priešais jus kaip siela, atgimusi iš bėdų.
Per sielvartą. Per mirtį.
Dėkinga jums kuo nuoširdžiausiai už jūsų tikėjimą,
jūsų meilę...
Magra?
- ...ir už man patikėtą misiją. - Aš - čia.
Kas vyksta?
- Mes... - Įšventinimas - po trijų dienų.
- Mes juk sutarėm. - ...esam...
- Aš rengiau šventę. - ...išrinktieji.
O ji pabudo iš ryto ir nusprendė kitaip.
Ji - tokia.
Mūsų mylimos sostinės, Kanzua, kurioje valdė mano tėvas,
jo tėvas ir jo senelis,
nebėra.
Aš girdėjau savo žmones šaukiant, kai jie skendo.
Vaikai šaukėsi motinų. Vyrai - žmonų.
Buvau pasiruošusi mirti kartu su jais,
bet Dievė man buvo numačiusi kai ką kita.
Jutau savyje kylant jos liepsną,
kuri mane šildė ir nešė tolyn nuo mirties.
Kad susitikčiau su seserimi.
Princese Magra, kurios ilgus metus nebuvo su mumis.
Ir ta pati Dievė...
Vienintelė tikroji Dievė
suvedė mus čia šiandien tam,
kad įšventintumėme Pensos miestą naująja Pajos karalystės sostine.
Mano brangūs pajai,
žinokite, jog tai, dėl ko turbūt nerimavote, yra tiesa.
Mūsų žmones pražudė trivantiečių kariauna.
Jie sunaikino Kanzua.
Bliamba.
Ir aš jums pasakysiu kodėl.
Jų šnipai perdavė jiems žinią,
jog aš laukiuosi kūdikio.
Kūdikio, kuris pakeis mūsų gyvenimą.
Jis ar ji gims su regos dovana.
Suprantu, kad sunku priimti žinią,
prieštaraujančią mūsų protėvių įsitikinimams.
Bet aš girdėjau Dievės balsą,
Dievė susiliejo su manimi ir grąžino mane į gyvenimą,
kad suvienyčiau pajus ir įveikčiau mūsų priešus Vakaruose
visiems laikams.
Mūsų pergalė - išpranašauta, ji bus greita.
Mes - išrinktieji, globosiantys šiuos palaimintus vaikus, kurie gims,
o jie gims, kad priartintų naują pasaulį.
Pasaulį, kuriame regintieji ir neregiai
gyvens taikiai mano valdomi.
Nes mes - pajai!
Mes - pajai
Ar esi buvęs anglies atšakoje?
Ne.
Ten svečiai nelaukiami.
Laikykis arčiau sienų ir toliau nuo duobių.
- Snelas tavęs lauks. - Snelas.
Štai, paduosi jam šitą. Jis tau parodys teisingą tunelį.
Skubėk, kiek tik gali.
Jei ilgai kvėpuosi tuo karščiu, sudegsi iš vidaus.
Ačiū, Jaki.
- Tu greičiausiai žūsi. - Nea.
Labas, bičiuli. Turi man ką nors?
Eime.
Šiuo tuneliu išlįsi tiesiai po trečia baze.
Bet tame karštyje žmogus ištveria ne daugiau kaip 30 širdies dūžių.
Todėl judėk greit, jei nenori iškepti gyvas.
Sėkmės.
Sibete.
- Ką tu padarei? - Tai, ką aptarėme.
Mes nekalbėjome apie kūdikį. Nuo Butso?
Nesmerk. Jis man buvo atsiųstas ne veltui.
Negali žinoti, ar kūdikis matys,
kol jis dar negimė.
Tu negali žinoti. Aš galiu.
Dievaži, Magra. Maniau, tu džiaugsiesi.
Jei ne dėl manęs, tai dėl savęs.
Tavo vaikai nebebus laikomi raganiais.
Tai niekam nerūpės, jei mus visus išpjaus trivantiečiai.
Tu elgiesi juokingai.
Tu sutikai, kad valdysime kartu.
Aš sakiau, kad valdysiu aš, o tu būsi šalia,
- ir štai tu - šalia. - Koks skirtumas, kur aš,
jei tu nesitari su manimi.
Jei būčiau paprašiusi tavo patarimo, ką būtum man pasakiusi?
Būčiau pasakiusi, kad pradėti karą prieš trivantiečius - beprotybė.
Ir, pranešdama apie kūdikį, vos atvykus,
rizikuoji revoliucija.
Būčiau pasakiusi, kad viena kalba
parodei du būdus, kaip mus pražudyti.
Aš vis tiek būčiau pasakiusi tą patį.
- Sibete. - Magra.
Karalienė gali būti tik viena, ir ji - aš.
Išmintinga moteris paklausytų ir pagalvotų,
o ne apsimetinėtų, jog išmano, kaip valdyti karalystę,
kad kažkada išties sugebėtų duoti vertingą patarimą.
Aš rūpinuosi tavimi, sese.
Kaip visada.
Labas, bičiuli.
Atleisk, regis, pasiunčiau tave ne tuo tuneliu.
Smiti, ar tikrai čia - Baba Vosas?
Girdėjau, kaip jis kalbėjo su Jakiu.
Tuomet
mes palauksim čia generolo žmonių
ir pasiimsim savo premiją.
Kas čia juokingo?
Negyvėliai tikisi premijos.
Ką čia šneki?
Smiti.
Gali dingt iš čia, kol kariai nepasirodė.
Per vėlu.
Nė iš vietos.
Baba Vosai, privalai pasiduoti...
Stot.
Išsiskirstyti!
Apsupkite jį!
Jis - čia!
Už vieno posūkio į kairę!
Į kairę. Greičiau.
Jis juda aikštės link!
DRAUDŽIAMA ZONA
- Tylėk, berniuk. - Gerai.
Į gatves ir skersgatvius!
Jis eina skersgatviu upės link!
Stokite prieš savo Motiną Dievę Liepsną
Globojančią visus savo vaikus
Sesės, broliai Visi kartu
Stokite prieš savo Motiną
Dievę Liepsną...
Aš jus girdžiu.
Ir užuodžiu. Tad galit išeiti.
Arbatos?
Sveikas, broli.
Ydai.
Galingasis Baba Vosas.
Vienu mostu nudėdavęs tuzinus ganitų. Savo tėvo žudikas.
Surakintas kaip paskutinis vergas.
Ir tik dėl to, jog neišdrįso užmušt berniuko.
Kone nuvilia.
Prašau, broli.
Mano duktė...
Tavo duktė?
Kalbi apie Dželamarelo dukterį, tiesa?
Prašau. Tik paleisk ją.
- Prašai? - Ji niekuo dėta.
- Prašai? Aš... - Tai - mūsų reikalas.
Keista tavo balse girdėti užuojautą.
Pamenu, kaip meldžiau tavęs bent trupinėlio tokios užuojautos.
Aš gailiuosi. Visą gyvenimą gailėjausi to,
- ką tau padariau. Aš... - Nutilk!
Nieko.
Turim laiko pokalbiams.
Pradėk.
Ydai.
Paleisk ją.
Ydai!
Išvertė Egidija Namavičė