Můžeš si za to sám.
Můj otec je Baba Voss.
Edo ho hledá, aby pomstil smrt otce.
Vítej doma, Babo.
Chci vědět, kde ji drží.
Tipuju na základně tři. Je to uzavřený objekt.
- Edo tam má vlastní přepadový oddíl. - Stát!
Míří průchodem směrem k řece.
- Ví, že vidíš? - Neznáš mě.
Už tě znám líp než kdokoli jiný.
- Jdeme hned. - Kofune, jdi za matkou.
Město Pennsa, nové hlavní město království Payanů.
- Já jsem tu čaroděj. - Zajistí ti bezpečí.
- Královno. - Harlane.
Maghro? Pokud vím, jste má velká ctitelka.
Mít královnu takhle nablízku má své výhody.
Byla to trivantská armáda, kdo zničil Kanzuu.
- Kurva. - Nosím v sobě dítě,
jež se narodí s božským darem zraku.
- Zdravíčko, bratře. - Jen ji nech jít.
Edo!
Bolí tě to hodně?
Jen trochu.
Nadešel čas.
Nic.
- Nic! - Otče. Otče.
- Nevidím. - To je v pořádku. Klid.
- Olomane, nezabralo to. - Otče, prosím.
Zkusíme to znovu. Zopakuj ten postup. Zkus to znovu.
Je mi líto. Nic víc už udělat nejde.
Mýlíš se! Musí to jít.
- Olomane. - Otče.
Musíš číst dál. Všechny ty lékařské knihy. Vše.
Odpovědi tam budou.
Otče, přečetl jsem je všechny.
A podle nich máš nenávratně poškozenou rohovku.
Nehledáš dost důkladně!
Já nebudu slepý!
Slyšíš mě?
Já nebudu slepý!
Co je?
Co?
Nic nevymýšlej.
Poručík Wren.
Ano, poručíku.
Otevřít bránu!
Ano, pane!
A tak…
…se velký Trivanťan Toliver zraněný, ne však mrtvý…
…s námahou postavil na své znavené nohy a nasedl na koně.
Přestože mu hromy a déšť zastíraly smysly,
vedl své znavené muže vysokou travou Krvavých plání
k pevnosti Ganitů.
Pod jeho velením 20 trivantských vojáků
drželo ganitské hordy v šachu
celou noc
až do rána, než dorazily vojenské prapory, aby zvrátily vývoj.
Kam mě vedeš?
Uvidíš.
Ještě nikdy jsem nebyla tak vysoko.
Ano?
Jako mladší jsem po všech těch věžích lezla.
Jen tam jsem se jako vidomá cítila v bezpečí.
Líbilo se mi chodit někam, kam nikdo jiný nemůže.
Tak jsem našla tohle místo.
Od té doby se o něj starám.
Lidi kdysi oslavovali svůj zrak.
My tvoříme umění, abychom ho slyšeli nebo cítili hmatem nebo čichem.
V jejich světě mělo být vše vidět.
- I lidi. - Cože?
I my jsme měli být vidět.
Tahle byla moje oblíbená.
Vymýšlela jsem si příběhy o dívce na obrázcích.
Pojmenovala jsem ji Gwendolyn.
Jmenuje se Alenka.
Ty umíš číst.
Ta kniha se jmenuje Alenka v říši divů.
„Alenka začínala být moc unavená, jak seděla vedle sestry na břehu
a neměla co dělat.“
„Jednou či dvakrát nahlédla do knížky, co sestra četla,
ale nebyly v ní žádné obrázky ani rozmluvy.“
Ne!
„‚A k čemu je knížka,‘ pomyslela si Alenka,
‚bez obrázků a rozmluv?‘“
Přestaň.
Velký bratře, držíš se dobře.
Tvé šrámy nejsou nic proti jizvám, cos nechal na zádech mně.
Cos provedl s Haniwou?
S Haniwou?
Bojíš se o dceru.
Strach je horší než bolest, viď?
Tak jsem to měl jako kluk.
Ta bolest, cos mi působil,
nebyla ani zdaleka tak velká jako strach z vědomí, že se blíží,
že se blížíš ty.
A slibuju ti,
že Haniwa bude stejný strach zažívat každou noc, jako jsem ho zažíval já.
Edo, prosím, pusť ji.
Byl jsi můj bratr.
Pořád jsem tvůj bratr. Je mi to líto.
Měl jsem tě chránit. Musel jsem ale…
Ty nevíš, co je lítost. Zatím.
Ale budeš.
Protože tě tu budu držet
a každou noc bičovat za ty noci, cos ty bičoval mě.
A za spoustu let,
až se tě konečně rozhodnu zabít,
budeš plakat vděčností.
Udržuj ho při vědomí.
- Edo. - Ať cítí každou ránu bičem.
Ne. Edo, jen ji pusť.
Edo. Edo!
Edo!
Edo, ne! Pusť ji!
Edo!
Tak.
Zastavíme jen na chcaní a na doplnění lahví.
Ano, pane.
Chci se umýt.
Nechci, aby ses přibližoval k mým mužům. Jsou hladoví a unavení
a nemají ani trochu rádi čarodějníky.
Pojď.
S kolika čarodějníky jste už mluvil?
Před tebou s žádným.
Když jsem první, tak jak víte, že se nás máte bát?
Lidi jako ty zničili starý svět těmi vašimi stroji a jedy.
Tvůj druh může za miliony mrtvých.
A vy za tisíce.
Vymazali jste Alkenny,
můj kmen, ze zemského povrchu.
Znali cenu ukrývání čarodějníků. To byl zákon království.
Zabíjeli jste děti. Nemluvňata.
Já tam nebyl.
A co byste dělal, kdyby ano?
Jsem čarodějník.
Kdo zavraždil víc lidí? Vy, nebo já?
Má královno,
představuji vám největší mozky Pennsy, vaši státní radu.
Jakou mou radu?
Vaši státní radu, má královno.
Která vám má radit, vykonávat vaše příkazy.
Jsme tu, abychom svolali válečnou radu, ne státní.
Veličenstvo, podle protokolu lze válečnou radu svolat
až po oficiálním vyhlášení války.
On mě bude školit ohledně protokolu.
Nám byla vyhlášena válka.
Kapitáne Gossete, obávám se, že nechápete, co je tu v sázce.
Ujišťuji vás, že ano, Veličenstvo.
A vše, co zde říkám, tak činím při vší úctě
a v souladu s vašimi přáními.
Pokud máme odolat síle trivantské armády,
musíme posílit obranu napříč královstvím.
- Kapitáne Gossete… - Obranu?
Máme pověření od Boha, ať přemůžeme Trivanťany.
Musíme se připravit na útok, ne na obranu.
- Sibeth… - Kdo?
Odpusťte, Veličenstvo.
Princezno Maghro, jestli máte co říci, tak to řekněte.
Payu oslabila ztráta Kanzuy
a zmatek způsobený vaším údajným úmrtím.
Právě jsme vysvětili nové hlavní město.
Možná bychom se měli více věnovat péči o naše království,
organizaci a posílení armády
a zároveň se samozřejmě dál mít na pozoru před hrozbou Trivantů.
Všichni… ven.
Ven!
Sibeth…
Slyšelas, co se právě stalo?
Co?
Místnost plná lidí klidně zpochybňujících mou autoritu,
uvažujících, jestli jsou jí vlastně ještě vůbec vázáni.
Kapitán, který se mnou polemizuje.
Politici spřádající vlastizrádné plány,
na jejichž konci jsou pokaždé hlavy nás obou oddělené od těla
a náš královský rodokmen navždy sprovozen ze světa.
A v té místnosti prosycené zradou
mi vlastní sestra odporuje.
Válka je sebevražda.
Kolik lidí jsi ochotná obětovat pro svou lež?
Ti, kdo zemřou, zemřou slavně…
…za Payu.
Za nový svět, který vybudují naše děti.
Kdo zároveň zemřou po boku nás ostatních,
až Trivanťané vypálí Payu do základů.
Snad nevěříš, že je skutečně můžeme porazit.
Proč jsem byla ušetřena, jestli ne pro tohle?
Bůh mi do lůna vložil vidomé dítě,
které ponese jméno po našem otci,
aby toto království učinil tepnou, skrze niž se světu navrátí zrak.
Je to můj osud.
Bůh s námi. Ty vážně věříš tomu, co říkáš.
My Trivanty dobudeme,
pohltíme jejich vojsko
a staneme se jediným skutečným královstvím na této zemi.
Sibeth.
Musí existovat jiná možnost.
Ty sama jsi nečinně stála,
když Tamacti Jun s tvým požehnáním tasil meč, aby mě zabil.
A Bůh to nedopustil.
Prospělo by ti mít to na paměti, sestro.
A nezapomínat taky, že jsem tehdy já zachránila tebe,
a ne naopak.
Haniwo.
Být to má postel, neměla bych jediný důvod z ní vstát.
Tak já ti jeden ukážu.
Vzácné kameny.
Tenhle je jako kus nebe.
Co tam stojí?
„Navždy.“
To je nádherné.
Jenže nebylo.
Nádherné?
Navždy.
Ten pocit třeba byl.
Omlouvám se.
Ne.
Payanská královna oznámila, že čeká vidomé dítě.
Královna Kane taky tvrdí, že to naše armáda napadla hlavní město Kanzuu.
Takže královna lhala svému lidu.
Proč pak máme věřit tomu, že říká pravdu
o tom údajném vidomém dítěti?
Jak by to mohla vědět?
Mohla by to vědět, jestli byl otec vidomý.
Tady vás zarazím, vrchní veliteli.
Už totiž chápu, kam to směřuje.
Existuje vícero zpráv o přinejmenším jednom vidomém payanském muži.
Mluvíte o Jerlamarelovi.
Jerlamarel není muž. Je to jen mýtus.
To nevíme jistě.
Generále Vossi, na naši západní hranici neustále útočí Ganité
a vy byste nás nechal otevřít novou frontu na východě na základě drbů a fám.
Zrak se vrátí.
A první národ, který využije jeho moc, ovládne svět.
Radu už omrzely tyhle teoretické dohady.
Každý národ, který ve společnosti poskytne zázemí vidomým,
zasévá sémě vlastní zkázy.
A v tom nepravděpodobném případě, že se nějací vidomí objeví,
budou popraveni jako hrozba naší republice.
Jiné národy to nemusejí cítit stejně.
Za 200 let jsme válku neprohráli.
A není důvod, abychom teď začínali.
Vaše fascinace zrakem byla zajímavá jako strategické cvičení,
ale teď hrozí, že odvede naši pozornost.
Musíme svůj zájem obrátit na západ,
kde se Ganité hromadí v čím dál vyšších počtech.
Lid souhlasí s Armádou.
Pokladnice souhlasí s Lidem.
Rada rozhodla.
Děkujeme za vaše služby, vrchní veliteli.
Dobré ráno.
Usnula jsem.
Neměla jsem to srdce tě vzbudit.
Nad čím přemýšlíš?
Říkám si,
co by se stalo, kdybych tě pustila.
Mohla bys jít se mnou.
Mám tady svůj život, rodinu, kariéru.
Proč bys zůstávala někde, kde tě popraví jen za to, kdo jsi?
Říkáš to, jako by vidomá bylo to jediné, čím jsem.
Jsem voják Trivantů.
Jsem dcera, vnučka a pravnučka lidí,
kteří Trivanty vybudovali,
kteří za ně bojovali a umírali.
Když se to provalí, nic z toho tě nezachrání.
Mohly bychom jet na východ.
Poznala bys mého bratra.
Třeba najdeme další lidi, jako jsme my.
Třeba pomůžeme změnit svět.
Myslíš, že jsme výjimečné.
Ale nejsme.
Jsme jen… odlišné.
Jsme výjimečné, protože jsme odlišné.
Jestli se zrak má vrátit, vrátí se.
Naším úkolem není měnit svět.
Je jím…
…využívat zrak, abychom dělali svět lepším tam, kde jsme.
A jak toho dosáhneme?
No…
…můžeš začít tím, že mi budeš číst.
Moc ráda.
„‚Můžu vám vyprávět své příhody
teprve od dnešního rána,‘ řekla Alenka trochu nesměle.
‚Vracet se ke včerejšku by ale nemělo smysl,
to jsem ještě byla někdo jiný.‘“
Tak tohle je ten velký válečník… Baba Voss.
Teďka žádnej válečník nejsi, co?
Zpátky!
K zemi!
- Zůstaň ležet! - Zlomils mi nos!
Pane.
Baba Voss.
Čtyři dny na mučidlech.
Měl bych ti poděkovat.
Promiň. Nemůžu ti nabídnout nic silnějšího než vodu.
Ale… tu máš.
Znám tvůj hlas, věrostrážce.
Slýchám ho ve zlých snech.
Tamacti Jun.
Zabils mi manželku.
Nedivím se ti, že mě chceš zabít.
Napáchal jsem toho vůči tobě a tvým lidem hodně,
ale tvou manželku jsem nezabil.
Jednou tyhle mříže překonám.
A pak ti ublížím.
Poslouchej mě. To mě nechali napospas smrti, ne Maghru.
Nevyslovuj její jméno!
Nedokázal bych jí ublížit. Je to má princezna.
Princezna? O čem to mluvíš?
Říkáš nesmysly, věrostrážce.
Tvá manželka se narodila Jeho Výsosti králi Wolfu Kaneovi.
A já ji přísahal chránit jako zákonnou dědičku payanského trůnu.
Lžeš. Jsi lhář.
Polož si otázku, jaký bych měl důvod ti teď lhát.
Takže tvrdíš, že moje žena, jejíž děti pronásleduješ od jejich narození,
je princezna?
Přesně to tvrdím.
A taky ti říkám,
že když mě s královnou opustily, byla naprosto živá.
- Tak. - Sem, tam, otče.
S ťuknutím po každém zhoupnutí.
Stálý kontakt, jde-li to.
Napřáhni tu tyč dál.
Jde ti to. Dobře. To se poddá, otče.
Nemluv se mnou jako s dítětem.
Nech mě!
Najdu cestu bez pomoci kohokoli dalšího! Rozumíš?
Co chceš dělat?
On si zvykne. Dopřej mu čas.
Božský plameni.
Chráníš mě před nepřáteli známými i neznámými.
Naveď svou věrnou služebnici. Posil mé odhodlání, abych nepolevila.
Budu sloužit tvé vůli, když mi zachováš svou přízeň.
Veličenstvo?
Do hajzlu.
Odpusťte, má královno.
Lord Harlan si prosí okamžik vašeho času.
Vyhov mu a pak jdi pryč.
Ano, má královno.
To je ono.
Zbožňuji vůni koupele s levandulovým mlékem.
Lorde Harlane,
máte nebezpečný sklon k neformálnosti.
Někdo by si ho mohl splést s neúctou.
Naopak.
Těší mě naše společná minulost,
mé dětství na dvoře vašeho otce.
Myslím, že nás váže oddaností mnohem hlubší než jen jako královny a poddaného.
Nemyslíte?
Což mě přivádí k účelu mé návštěvy.
Hořím nedočkavostí.
Smělý krok, zahájit válku tak brzy po vysvěcení nového hlavního města.
- Jestli na to nemáte žaludek… - Nemám žaludek na prohru.
No tak naštěstí pro vás jste na vítězné straně.
Provdejte se za mě.
Aha. Ne úplně odpověď, v jakou jsem doufal.
Když vaše domýšlivost překvapí už i mě,
měl byste možná přehodnotit pohled na svět.
Potřebujete mě. Mou armádu, můj lid.
Myslíte mou armádu a můj lid.
Vyhlašujete válku největší vojenské síle na světě.
Abyste mohla jen doufat v úspěch,
potřebujete nehynoucí věrnost každého muže a ženy zde.
Máte Pennsu a budete mít celou Payu.
A já myslela, že už ji mám.
Ano.
Vaši poddaní možná zemřou, aby ochránili svou legitimní panovnici, ale…
…vsadím se, že nenastaví kůži tak ochotně na ochranu děcka, jež mají za čarodějníka.
A když si vás vezmu?
Představuji tu zákon po celou generaci.
Jako otčím vidomého dítěte mohu měnit názory, které je třeba změnit.
Nenapadá mě lepší způsob, jak upevnit vaši pozici.
I vaši.
Pochopitelně i moji.
Proč bych to jinak dělal?
Můžete mít mou sestru.
Být otčímem jejích vidomých královských dětí.
Má takové dvě.
Není už Maghra vdaná?
Baba Voss je mrtvý.
A páření Alkenských ve stanech stejně payanské právo neuznává jako manželství.
Nemyslím, že by to Maghra cítila stejně.
Lorde Harlane, podceňujete vlastní šarm?
Promluvíte s ní?
Ano.
A teď sem pojďte a poklekněte před svou královnou.
Otevřít bránu!
O dvě čtvrtiny nahoru!
Jedna vpravo.
Musíme pryč.
Počkej.
Rovně.
Doleva, dva kroky.
Ten kluk vidí.
Řekl jsem doleva!
Říkala jsi, že jsi jediná.
Edův tajný program. Je to syn Jerlamarela. Vycvičil ho v rámci dohody s generálem.
Jerlamarela?
Takže co, on prostě…
…prostě toho kluka odložil?
Wren, je to dítě!
Mě taky odložil. Rozumíš?
Poslal mě na smrt.
- Ty nezemřeš. - Víme obě, že mě Edo nepustí.
Haniwo.
Udělám, co bude v mých silách, abych ti zajistila bezpečí. Slibuju.
Musíš mi věřit.
Věřím.
Běž.
Generále, pane.
Poručíku. Vyveďte vězně dolů na ulici.
Proč? Co se děje?
Přiveďte tu holku dolů. Hned.
Tati?
Tati!
Je mi to moc líto. Celé je to moje vina.
Chtěl jsem ti dát možnost ještě naposledy slyšet nářek dcery,
než ji pošlu, ať je užitečná pro republiku.
Lidé Trivantů,
dávám vám velkého zbabělce Babu Vosse.
Vrahu!
Uplynulo 25 zim od chvíle, kdy zabil Teo Vosse,
mého otce,
a uprchl z města.
Ale trivantská spravedlnost nikdy nezapomíná a nikdy nepolevuje,
ani za tisíc zim.
Povozte ho!
Jednou objet město.
Ne, ne. Tati.
- Ne! Ne, ne. - Vrahu!
Zbabělče!
- Haniwo! - Ne! Ne, ne.
Ne, prosím. Prosím.
Generále, nechte mě s ní ještě chvíli.
Je cenným zdrojem informací.
Ne. Už jsem vám toho naložil dost, Wren.
Kromě toho může nabídnout něco víc než informace.
Vezměte vězně do mého domu. Hned.
Pane!
Odveďte ji!
Pohyb. Rychle. Hned!
Prosím…
Její Výsost královna Kane.
Její Veličenstvo princezna Maghra.
Procházka mezi lidmi? To mi k tobě nesedí.
Občané Pennsy mají přílišný odstup od panovníka.
Musíme se ze všech sil snažit získat si jejich srdce.
Tak tohle děláme. Získáváme si jejich srdce.
Ano. Kdybys ale chtěla být doopravdy užitečná,
je třeba učinit významnější, strategičtější kroky.
- Strategické? - Řekla jsem Harlanovi, že si ho vezmeš.
Co?
- Cože? Děláš si srandu. - Nedělám.
Její Výsost královna Kane…
Jsi vyšinutější, než jsem myslela.
Přeháníš to. Jde o obchodní dohodu.
Víš, co je tohle?
Mizerně udělaná božská kost.
Je to svatební náramek, který mi vyrobil můj manžel Baba Voss.
Payanské právo alkenské svazky neuznává.
Takže Babu Vosse nepodvedeš, dokonce ani jestli je naživu.
Ty bezcitná mrcho.
Nadávej mi, jak chceš,
ale slíbila jsem, že učiním Payu bezpečnou pro tvé děti, a to jsem splnila.
Přijde mi ale, že si neuvědomuješ, jak blízko jsme katastrofě.
Harlan má jistě podezření ohledně Kanzuy.
Vzaly jsme mu jeho město. Jestli mu to nevynahradíme,
ocitneme se na špatné straně povstání.
Jak jsi řekla, potřebujeme Harlana a armádu, již kontroluje, dokud ji
neovládáme my.
- Tak si ho vem ty. - A udělat z něj krále?
Probereme to, až se uklidníš.
Neprobereme.
Kacířka! Královna je kacířka.
Vyznavačka čarodějníků! Je to ohavnost.
Upalte tu čarodějku!
Upalte ji! I s celou rodinou!
- Najděte je. - Ihned.
- Upalte královnu! - Upalte ji!
Čarodějnice!
Jak jsem řekla, jsme blíž katastrofě, než si uvědomuješ.
Upalte ji!
Ne.
Přihazuju tři.
- Blafuješ. - Chceš vyložit a zjistit to?
Babo Vossi?
Kdo jsi?
Ta, již můžou zabít, že vám pomáhá.
Tak prosím už žádné otázky, dokud nebudeme pryč.
- Kam jdeme? - Dovedu vás za Haniwou.
- Víš, kde je? - Ano, ale musíme rychle.
Stráže jsem vyřídila, ale musíme zmizet do střídání.
Babo Vossi.
Abyste se probojovali, každá pomoc přijde vhod.
Přišla jsem jen pro vás.
Chceš se dostat k Maghře tak jako já.
Je jen otázkou času, než ji sestra napadne,
jestli už to neudělala.
To ti mám věřit, věrostrážce?
Vím, jak královna uvažuje.
Nepřijdeš na to, jak ji hledat.
A i kdyby, byla by obklopená věrostrážci. Mými věrostrážci.
Nepustím Tamacti Juna.
Jde s námi.
Páchám vlastizradu už tím, že pouštím vás.
Nepřitížím si osvobozením generála věrostrážců.
Pověsit tě můžou jen jednou.
Jdeme, nebo zemřeme.
Ty jdi.
Tudy.
Tohle nic nemění!
Jakmile mi nebudeš k užitku,
vyrvu ti vnitřnosti a nacpu ti je do chřtánu.
To bys měl.
Vemte strážím zbraně.
Jdeš moc rychle. Tvá hůl se skoro nedotýká země.
Jsi vidomá, že jo?
Věřte či ne, dařívalo se mi to skvěle skrývat.
Jdeme.
Haniwo.
Neboj. Nebude to tvůj strýc Edo.
Jestli se budeš bránit, jen to potrvá dýl.
- Truss! - Noss.
Noss!
Ano. Schovej si to pro Haniwu.
Edo ji bude držet někde nahoře.
Rozdělíme se, abychom ji našli.
Tamacti zadrží všechny, co půjdou za námi.
Na to nestačí jeden muž.
Ne když je to tenhle muž.
Schody.
Neboj.
Umím být něžný.
Ne. Ne!
Ne!
[signalizace] Jdi dál rovně. Já to projdu na druhé straně a doženu tě.
Dobrý, dobrý.
Moc mě to mrzí.
- Já věděla, že přijdeš. - Mrzí mě to.
Nejsem sama.
Baba Voss mi řekl, ať ti dám tohle. Pojď.
Když jsi odešel, byl jsem ještě ten menší,
ten slabší.
A zjistíš, že už to tak není.
Upřímně jsem doufal, že v sobě budeš mít trochu víc bojovnosti.
Jak příhodné,
že tě zabiju mečem našeho otce.
Edo. Je mi líto.
Ale prosím, ať to má smrt ukončí.
Nech odsud Haniwu odejít. Prosím.
Než zemřeš, chci, abys věděl tohle, bratře.
Haniwa stráví zbytek života v mých žalářích,
jako chovná klisna
rodící vidomé děti pro mou armádu,
dokud jí nepřestane fungovat děloha.
A až už nebude moct dál plodit…
…podříznu jí hrdlo
a její tělo hodím do stejné hnojné jámy,
do které hodím to tvoje.
Nech ho.
Nech ho!
- Haniwo. - Tati.
Jsi v pořádku?
Musíme pryč. Pojď.
Vezmi mě za ním.
Ještě jednou se přiblížíš k mým dětem
a celý tohle zasraný město vypálím do základů
a nechám tě naživu akorát tak dlouho,
abys cítil, jak se ti maso spéká z tváře.
Tady je.
To je Baba Voss, jak ho znám!
Musíme jít.
Tamacti Jun.
Haniwo! Ne, ne.
Haniwo. Ne. On bojuje na naší straně.
Zabil mámu.
Poslouchej mě. Tvá matka není mrtvá.
Cože?
Co to říkáš?
Pak ti to vysvětlím.
Poslouchej, teď musíme jít.
Je v bezpečí?
Nevíme. Proto mu musíme věřit.
Haniwo, prosím. Dívej se. Musíme jít.
Prosím.
Doleva. K východní bráně.
Pojď s námi.
Nemůžu.
Prosím.
Navždy.
Haniwo!
Běž.
Haniwo.
Coro!
Coro?
Řekla, že jsem přišla o dítě.
Bylo v krvi na mém povlečení.
Vy jste ji zabila.
Řekla:
„Občas to, co se utváří, nedokáže dorůst do konečné podoby. Je to moc slabé.“
Královno.
Cos to do mě vložil?
Udělal jsem, co jste žádala.
Tohle jsem nežádala.
Zabíjet jste ji nemusela.
Jistě že musela.
Nikdo to nesmí vědět.
Ohlásila jsem, že budu mít vidomé dítě.
Budou mě mít za blázna.
Znovu se s vámi vyspím.
Udělám vám silnější dítě.
Ubohý chlapče.
Ubohý, hloupý chlapče.
Překlad titulků: Jiří Sailer