Du gjorde det her.
Min far hedder Baba Voss.
Edo har ledt efter ham for at hævne sin fars død.
Velkommen hjem, Baba.
Jeg må finde ud af, hvor han skjuler hende.
Hun er formentlig på base 3. Det er et lukket anlæg.
-Edo har sine egne kommandosoldater der. -Holdt.
Han er i gyden og går ned mod floden.
-Ved han, at du kan se? -Du kender mig ikke.
Jeg kender dig allerede bedre, end nogen andre har gjort.
-Vi tager af sted nu. -Kofun, tag med til din mor.
Byen Pennsa er kongeriget Payas nye hovedstad.
-Jeg er en heks her. -Hun passer på dig.
-Min dronning. -Lord Harlan.
Maghra? Så vidt jeg husker, har jeg en beundrer i Dem.
Der er fordele ved at have dronningen så tæt på.
Det var den trivantiske hær, der udslettede Kanzua.
-Fuck. -Jeg bærer på et barn,
der bliver født med Guds synsgave.
Vær hilset, bror.
Bare lad hende gå.
Edo!
Har du store smerter?
Kun en vis ømhed.
Det er nu.
Intet.
-Intet! -Far.
-Jeg kan ikke se. -Det er okay. Bevar roen.
-Oloman. Det virkede ikke. -Kom nu, far.
Vi prøver igen. Foretag indgrebet igen. Prøv igen.
Beklager. Der er ikke mere at gøre.
Du tager fejl! Det må der være.
-Oloman. -Far.
Du må læse videre i de medicinske bøger. Alt. Der findes svaret.
Far, jeg har læst alle bøgerne.
De fortalte mig, at dine hornhinder ikke kan reddes.
Du leder ikke grundigt nok!
Jeg vil ikke være blind.
Hører du mig?
Jeg vil ikke være blind!
Hvad?
Prøv nu ikke på noget.
Kaptajnløjtnant Wren.
Javel, løjtnant.
Åbn porten!
Javel!
Og således...
...kunne den mægtige trivantianer Toliver, der var såret, men ikke død...
...vaklende rejse sig og stige op på sin hest.
Selvom torden og regn...
...slørede hans sanser,
førte han sine trætte mænd gennem Blodsletternes høje græs...
...til ganiternes fæstning.
Med 20 trivantiske soldater under hans ledelse...
...holdt de ganiterhorderne stangen...
...hele natten
og til næste morgen, hvor bataljonerne nåede frem og vendte slagets gang.
Hvor fører du mig hen?
Det får du at se.
Jeg har aldrig været så højt oppe før.
Har du ikke?
Da jeg var yngre, begav jeg mig altid op i tårnene.
Som seende var det de eneste steder, jeg følte mig tryg.
Det var rart at være der, hvor jeg vidste, der ikke kom andre.
Det var sådan, jeg fandt det her.
Jeg har passet på det lige siden.
Engang hyldede folk deres syn.
Vi laver kunst, der kan høres eller føles eller lugtes.
Alt i deres verden skulle ses.
-Også mennesker. -Hvad?
Vi skulle også ses.
Det her var min yndlingsting.
Jeg digtede historier om pigen på billederne.
Jeg kaldte hende Gwendolyn.
Hun hedder Alice.
Du kan læse.
Bogen hedder Alice i Eventyrland.
"Alice var efterhånden godt træt af at sidde sammen med sin søster på flodbredden
uden at have noget at lave."
"Et par gange havde hun kigget i den bog, hendes søster læste i,
men der var ingen billeder, og ingen sagde noget."
Nej!
"'Hvad skal man med en bog,' tænkte Alice,
'uden billeder, og hvor ingen taler?'"
Stop.
Storebror, du holder flot ud.
Dine sår blegner i sammenligning med de ar, du efterlod på min ryg.
Hvad har du gjort ved Haniwa?
Haniwa?
Du frygter for din datter.
Frygten er værre end smerten, ikke?
Sådan var det for mig som knægt.
Den smerte, du påførte mig, var...
...langtfra så slem som frygten ved at vide, at den var på vej.
At du var på vej.
Og jeg kan love dig,
at Haniwa hver nat kommer til at opleve den samme frygt, som jeg oplevede.
Edo, jeg beder dig. Bare lad hende gå.
Du var min bror.
Jeg er stadig din bror. Jeg er ked af det.
Jeg skulle have beskyttet dig. Men jeg blev tvunget...
Du ved ikke, hvad det vil sige at være ked af det. Ikke endnu.
Men det finder du ud af.
For jeg holder dig her...
...og pisker dig hver nat, for hver nat du piskede mig.
Og om flere år...
...når jeg endelig vælger at dræbe dig...
...vil du græde af taknemlighed.
Hold ham ved bevidsthed.
-Edo. -Han skal mærke hvert et smæld.
Nej. Edo, bare lad hende gå.
Edo. Edo!
Edo!
Edo, nej! Lad hende gå!
Edo!
Tok.
Vi stopper kun for at pisse og fylde vores feltflasker.
Javel.
Jeg vil vaske mig.
Du skal ikke nærme dig mine mænd.
De er sultne og trætte,
og helt generelt bryder de sig ikke om hekse.
Kom.
Hvor mange hekse har du talt med før?
Ingen før dig.
Hvis jeg er den første, hvordan ved du så, at man bør frygte os?
Folk som dig ødelagde den gamle verden med jeres maskiner og gift.
Din slags bar ansvaret for millioner af døde.
Og I for tusinder af døde.
I udslettede Alkenny...
...min stamme, fra jordens overflade.
De kendte straffen for at skjule hekse. Sådan var loven.
I dræbte børn. Spædbørn.
Jeg var der ikke.
Hvad havde du i så fald gjort?
Jeg er heksen.
Hvem har dræbt flest mennesker? Dig eller mig?
Min dronning.
Lad mig præsentere Pennsas største tænkere, Deres statsråd.
Mit hvilket råd?
Deres statsråd, min dronning.
Deres rådgivere, der kan føre Deres befalinger ud i livet.
Vi er her ikke for at samle et statsråd, men et krigsråd.
Deres Majestæt, proceduren foreskriver, at et krigsråd først samles
efter en officiel krigserklæring.
Han vil belære mig om procedurer.
Der blev erklæret krig mod os.
Kaptajn Gosset, jeg er bange for, at du ikke fatter, hvad der er på spil.
Det gør jeg skam, Deres Majestæt.
Og alt det, jeg siger her, er sagt med den dybeste respekt
og i tråd med Deres ønsker.
Hvis vi skal kunne modstå den trivantiske hær,
må vi styrke vores forsvarsværker i hele kongeriget.
-Kaptajn Gosset... -Forsvarsværker?
Gud har pålagt os at besejre trivantianerne.
Vi må forberede et angreb, ikke et forsvar.
-Sibeth... -Hvem?
Tilgiv mig. Deres Majestæt.
Prinsesse Maghra. Hvis du har noget at sige, så sig det.
Paya er svækket af tabet af Kanzua
og det kaos, der fulgte i kølvandet på din formodede død.
Vi har lige indviet en ny hovedstad.
Måske skulle vi afse noget tid til at pleje vores kongerige
og organisere og styrke vores hære,
mens vi naturligvis er på vagt over for truslen fra Trivantes.
Alle... ud.
Ud!
Sibeth...
Hørte du, hvad der lige skete?
Hvad?
En sal af folk, der uden ord såede tvivl om min autoritet.
De spekulerede på, om de overhovedet er underlagt den længere.
En kaptajn, der siger mig imod.
Politikere, der pønser på forræderi,
som skal føre til, at vi bliver et hoved kortere,
og at vores kongelige slægt bliver udslettet.
Og i den forræderiske sal...
...siger min egen søster mig imod.
Krig er selvmord.
Hvor mange mennesker er du villig til at ofre for din løgn?
De, der falder, dør en ærefuld død...
...for Paya...
...og for den nye verden, som vores børn skal opbygge.
Som også dør sammen med os andre,
når trivantianerne brænder Paya ned til grunden.
Du kan da ikke tro, at vi kan besejre dem.
Hvad blev jeg skånet for, hvis det ikke var dette?
Gud lader et seende barn vokse i mig.
Et barn, der bliver opkaldt efter vores far.
Alt sammen for at gøre vores kongerige til arnestedet for synets genkomst til verden.
Det er min skæbne.
Du tror gudhjælpemig på det, du siger.
Vi skal nok indtage Trivantes,
tvinge deres hære til underkastelse
og blive det eneste sande kongerige på jorden.
Sibeth.
Der må være en anden mulighed.
Du lod bare stå til...
...da Tamacti Jun trak sit sværd for at dræbe mig med din velsignelse.
Det forhindrede Gud.
Du bør huske på det øjeblik, søster.
Og husk også på, at det var mig, der reddede dig den dag.
Ikke omvendt.
Haniwa.
Hvis det var min seng, ville jeg ikke kunne finde en grund til at stå op.
Lad mig vise dig en.
Ædelsten.
Den her er som en bid af himlen.
Hvad står der?
"For altid."
Det er smukt.
Men det var det ikke.
Smukt?
For altid.
Måske var følelsen det.
Undskyld.
Nej.
Payas dronning har oplyst, at hun venter sig et seende barn.
Dronning Kane hævder også, at det var vores hær, der angreb Kanzua.
Så dronningen løj for sit folk.
Hvorfor skal vi så tro på, at hun taler sandt om det angiveligt seende barn?
Hvordan kan hun vide det?
Hun kan vide det, hvis faren var seende.
Lad mig lige afbryde, overgeneral,
for jeg kan fornemme, hvor vi er på vej hen.
Der har været utallige rapporter om mindst én seende payansk mand.
Du taler om Jerlamarel.
Jerlamarel er ikke en mand. Han er en myte. Ikke andet.
Det kan vi ikke vide med sikkerhed.
General Voss, vores vestlige grænse er under konstante angreb fra ganiterne.
Nu vil du åbne en ny front mod øst baseret på rygter og formodninger.
Synet vender tilbage.
Den første nation, der tæmmer dets potentiale,
kommer til at dominere verden.
Rådet er træt af disse teoretiske diskussioner.
Enhver nation, der lader de seende få fodfæste,
lægger kimen til sin egen undergang.
Hvis der mod forventning skulle dukke seende personer op,
bliver de henrettet som trusler mod vores republik.
Andre nationer har det måske ikke på samme måde.
Vi har ikke tabt en krig i 200 år.
Der er ingen grund til at tro, at det skulle ske nu.
Din fascination af synet var interessant som strategisk øvelse,
men nu risikerer den at blive en afledning.
Vi må rette vores opmærksomhed vestpå,
hvor ganiterne samler sig i større og større antal.
Folket er enig med Militæret.
Banken er enig med Folket.
Rådet har talt.
Tak for din tjeneste, overgeneral.
Godmorgen.
Jeg faldt i søvn.
Jeg nænnede ikke at vække dig.
Hvad tænker du på?
Jeg spekulerer på...
...hvad der ville ske, hvis jeg lod dig gå.
Du kunne tage med mig.
Jeg har et liv her. En familie, en karriere.
Hvorfor blive et sted, hvor du kan blive henrettet for at være den, du er?
Du får det til at lyde, som om jeg ikke er andet end seende.
Jeg er soldat i Trivantes.
Jeg er datter og barnebarn og oldebarn
af de mennesker, der byggede Trivantes.
Som kæmpede og døde for den.
Det vil ikke redde dig, hvis din hemmelighed slipper ud.
Vi kan tage østpå.
Du kan møde min bror.
Måske kan vi finde andre som os.
Vi kan hjælpe med at ændre verden.
Du synes, vi er noget særligt.
Men det er vi ikke.
Vi er bare... anderledes.
Jeg synes, vi er noget særligt, fordi vi er anderledes.
Hvis synet skal vende tilbage, skal det nok ske.
Det er ikke vores opgave at ændre verden.
Det er vores opgave at...
...bruge vores syn til at forbedre tingene lige der, hvor vi er.
Og hvordan gør vi det?
Altså...
Du kan starte med at læse højt for mig.
Det vil jeg meget gerne.
"Jeg kan fortælle jer om mine eventyr
fra i morges til nu," sagde Alice lidt tøvende.
"Men det nytter ikke at fortælle om i går, for da var jeg en helt anden."
Det er altså den mægtige kriger... Baba Voss.
Nu er du sgu ikke den store kriger, vel?
Kom tilbage!
Ned med dig!
-Bliv liggende! -Du brækkede sgu min næse!
Chef.
Baba Voss.
Fire dage på pinebænken.
Jeg burde takke dig.
Jeg beklager, at jeg ikke kan byde på noget stærkere end vand.
Men... her.
Jeg kender din stemme, heksejæger.
Jeg hører den i mine mareridt.
Tamacti Jun.
Du dræbte min kone.
Jeg forstår godt, at du vil dræbe mig.
Jeg har begået mange overgreb mod dig og dit folk,
men jeg har ikke dræbt din kone.
Før eller siden slipper jeg gennem tremmerne.
Så kommer du slemt til skade.
Hør efter. Det var mig, der blev efterladt til at dø, ikke Maghra.
Du skal ikke sige hendes navn!
Jeg kunne ikke krumme et hår på hendes hoved. Hun er min prinsesse.
Prinsesse? Hvad snakker du om? Det giver ingen mening, heksejæger.
Din kone er datter af hans højhed kong Wolf Kane.
Jeg svor at beskytte hende som retmæssig arving til Payas trone.
Du lyver. Du er en løgnhals.
Spørg dig selv, hvorfor jeg dog skulle lyve for dig nu.
Så min kone, hvis børn du har jagtet, lige siden de blev født...
...skulle altså være prinsesse?
Det er det, jeg siger.
Og jeg fortæller dig også,
at da hun og dronningen efterlod mig, var hun i høj grad i live.
-Kom. -Fra side til side, far.
Slå i jorden til slut i hvert sving.
Konstant kontakt, hvis du kan.
Hold stokken længere frem.
Du klarer det godt. Det bliver nemmere, far.
Tal ikke, som var jeg et barn.
Slip mig!
Jeg finder vej uden hjælp fra nogen! Er I med?
Hvad skal vi gøre?
Han vænner sig til det. Bare giv ham tid.
Gudeflamme.
Du har været mit værn mod både kendte og ukendte fjender.
Rådgiv din trofaste tjener. Giv mig viljestyrke, så jeg ikke vakler.
Jeg tjener din vilje... mens du bevarer mig efter behag.
Deres Majestæt?
Fuck.
Om forladelse, min dronning. Lord Harlan ønsker at tale med Dem.
Lad ham komme ind, og gå så.
Ja, min dronning.
Åh ja.
Jeg elsker duften af et mælkebad med lavendel.
Lord Harlan,
De har en farlig tendens til at være uformel.
Nogle kunne forveksle det med manglende respekt.
Tværtimod.
Jeg er glad for vores fælles historie.
Min barndom ved din fars hof.
Det gør båndet mellem os langt stærkere end det mellem dronning og undersåt.
Synes du ikke?
Det fører mig frem til formålet med min visit.
Jeg kan dårligt styre min nysgerrighed.
Det er et vovet træk at gå i krig så kort tid efter indvielsen af den nye hovedstad.
-Hvis du ikke kan klare mosten... -Jeg kan ikke klare at tabe.
Så er det heldigt for dig, at du er på vinderens side.
Gift dig med mig.
Aha. Det var ikke lige den reaktion, jeg håbede på.
Når selv jeg overraskes over din arrogance,
er det nok på tide at revidere dit verdensbillede.
Du har brug for mig. Min hær, mit folk.
Du mener min hær og mit folk.
Du erklærer krig mod verdens mægtigste militære styrke.
For bare at kunne håbe på at sejre
har du brug for evig troskab fra alle mænd og kvinder her.
Du har Pennsa, og du får hele Paya.
Det troede jeg, jeg allerede havde.
Ja.
Dine undersåtter vil nok gå i døden for at beskytte den retmæssige regent, men...
...de er sikkert mindre offervillige,
når de skal beskytte et barn, de opfatter som en heks.
Og hvis jeg gifter mig med dig?
Jeg har repræsenteret retsstaten her i en generation.
Som stedfar til det seende barn kan jeg overbevise dem, der skal overbevises.
Det er en optimal måde at befæste din position på.
Og din.
Naturligvis. Også min.
Hvorfor skulle jeg ellers gøre det?
Du må få min søster.
Vær stedfar til hendes seende kongelige børn.
Dem har hun to af.
Er Maghra ikke allerede gift?
Baba Voss er død.
Alkennyer, der ligger og parrer sig i deres telte,
tæller ikke som ægteskab efter payansk lov.
Jeg tror ikke, at Maghra er enig.
Lord Harlan, undervurderer du din egen charme?
Taler du med hende?
Ja.
Kom så her og knæl for din dronning.
Åbn porten!
To fjerdedele op!
Højre, en.
Kom. Vi kan ikke blive her.
Vent.
Ligeud.
Venstre, to skridt.
Den dreng kan se.
Til venstre, sagde jeg!
Du sagde, du var den eneste.
Det er Edos hemmelige initiativ. Drengen er Jerlamarels søn.
Han har trænet ham efter aftale med generalen.
Jerlamarel?
Så han har bare...
...givet drengen bort?
Wren, det er et barn!
Han gav også mig bort. Forstår du det?
Han sendte mig i døden.
-Du dør ikke. -Edo vil jo aldrig lade mig gå.
Haniwa.
Jeg vil gøre alt for at passe på dig. Det lover jeg.
Du må stole på mig.
Det gør jeg.
Af sted.
Hr. general.
Løjtnant. Hent fangen og tag hende med ned til gaden.
Hvorfor? Hvad sker der?
Tag pigen med ned. Nu.
Far?
Far!
Undskyld. Det hele er min skyld.
Jeg ville give dig mulighed for at høre din datters gråd en sidste gang...
...før jeg sender hende ud for at tjene republikken.
Borgere i Trivantes.
Lad mig præsentere den store kujon Baba Voss.
Morder!
Der er gået 25 vintre, siden han myrdede Teo Voss,
Min far.
Og flygtede fra byen.
Men trivantisk retfærdighed glemmer aldrig og helmer aldrig.
Ikke om så der går tusind vintre.
Videre med ham!
En tur rundt i byen.
Nej, far.
-Nej! Nej, nej. -Morder!
Kujon!
-Haniwa! -Nej! Nej, nej.
Nej, jeg beder jer. Jeg beder jer.
General, hvorfor ikke lade hende blive hos mig? Hun har værdifulde efterretninger.
Nej, jeg har påtvunget dig hende længe nok, Wren.
Desuden har hun noget mægtigere at byde på end efterretninger.
Før fangen til mit hus. Nu.
Javel!
Af sted med hende!
Af sted! Kom så. Nu!
Jeg beder jer...
Hendes højhed dronning Kane.
Hendes majestæt prinsesse Maghra.
En gåtur ude blandt folket? Det ligner dig ikke.
Borgerne i Pennsa har oplevet for stor afstand til kronen.
Vi må gøre, hvad vi kan, for at sikre os folkets opbakning.
Så det er det, vi gør. Vi sikrer os folkets opbakning.
Ja. Men hvis du for alvor vil gøre dig nyttig,
er der større og strategisk vigtigere træk at foretage.
-Strategiske træk? -Jeg har sagt, du vil giftes med Harlan.
Hvad?
-Hvad? Det må være din spøg. -Nej.
Hendes højhed dronning Kane...
Så er du mere sindssyg, end jeg troede.
Du overreagerer. Det er en forretningsaftale.
Ved du, hvad det her er?
Et stykke dårligt formet gudeknogle.
Det er et vielsesarmbånd, som er lavet til mig af min mand, Baba Voss.
Alkenny-ægteskaber anerkendes ikke efter payansk lov,
så du er ikke Baba Voss utro, hvis han overhovedet stadig er i live.
Din kyniske mær.
Kald mig, hvad du vil...
...men jeg lovede, at jeg ville gøre Paya sikkert for dine børn, og det gjorde jeg.
Men du har vist ikke indset, hvor snublende tæt på afgrunden vi er.
Harlan er mistroisk angående Kanzua.
Vi har taget hans by fra ham. Hvis han ikke får nogen fordele,
ender vi som mål for et oprør.
Som du selv sagde, har vi brug for Harlan og den hær, han har kommandoen over,
indtil vi ikke længere har det.
-Så gift du dig med ham. -Og gøre ham til konge?
-Vi taler om det, når du er faldet til ro. -Nej, vi gør ej.
Kætter! Dronningen er kætter.
Hekseelsker! Det er en vederstyggelighed.
Brænd heksen!
Brænd hende! Og hele hendes familie!
-Find dem. -Skal ske.
-Brænd dronningen! Brænd hende! -Brænd hende!
Heks!
Vi er som sagt tættere på afgrunden, end du er klar over.
Brænd hende!
Nej.
Jeg hæver med tre.
-Du bluffer. -Er du klar til at finde ud af det?
Baba Voss?
Hvem er du?
En, der bliver dræbt, hvis jeg tages i at hjælpe dig.
Ikke flere spørgsmål, før vi er ude.
-Hvor skal vi hen? -Jeg fører dig til Haniwa.
-Ved du, hvor hun er? -Ja, men vi må skynde os.
Jeg klarede vagterne, men vi skal være væk inden næste vagtskifte.
Baba Voss.
Hvis du vil kæmpe dig ud, får du brug for hjælp.
Jeg er kun kommet efter dig.
Du vil finde Maghra, ligesom jeg vil.
Det er et spørgsmål om tid, før hendes søster vender sig mod hende.
Skulle jeg stole på dig, heksejæger?
Jeg ved, hvordan dronningen tænker.
Du aner ikke, hvor du skal finde hende.
Selv hvis du gjorde, ville hun være omgivet af heksejægere. Mine heksejægere.
Jeg slipper ikke Tamacti Jun fri.
Han kommer med.
Jeg begår allerede forræderi ved at lukke dig ud.
Jeg vil ikke forværre det ved at befri heksejægergeneralen.
De kan kun hænge dig én gang.
Vi skal gå nu. Ellers dør vi.
Af sted.
Denne vej.
Det her ændrer ingenting!
Så snart du ikke længere er nyttig for mig,
flår jeg dine indvolde ud og fodrer dig med dem.
Med god grund.
Tag vagternes våben.
Du går for hurtigt. Din stav rører knap nok jorden.
Du kan se, ikke?
Jeg plejede faktisk at være god til at skjule det.
Kom så.
Haniwa.
Bare rolig. Det bliver ikke din onkel Edo.
Hvis du gør modstand... tager det bare længere tid.
-Tross! -Nass.
Nass!
Ja. Gem den til Haniwa.
Edo må have hende et sted oppe ovenpå.
Vi deler os for at finde hende.
Tamacti stopper alle, der finder på at følge efter.
Det kræver mere end én mand.
Ikke, når det er den mand.
Trappe.
Du skal ikke være bange.
Jeg kan godt være blid.
Nej. Nej!
Nej!
[signalerer] Fortsæt ligeud. Jeg tjekker den fjerne side og møder dig.
Det er okay.
Jeg er virkelig ked af det.
-Jeg vidste, du ville komme. -Jeg er ked af det.
Jeg er ikke alene.
Baba Voss bad mig om at give dig den her. Kom.
Da du rejste, var jeg stadig mindst,
stadig svagest.
Du vil opdage, at det ikke længere er tilfældet.
Jeg håbede helt ærligt, at du kunne gøre lidt mere modstand.
Hvor er det passende...
...at jeg dræber dig med vores fars sværd.
Edo... Undskyld.
Men jeg beder dig. Lad det slutte med min død.
Lad Haniwa forlade det her sted. Jeg beder dig.
Vid dette, før du dør, min bror.
Haniwa kommer til at tilbringe resten af sit liv i min fangekælder.
En avlshoppe...
...der kan føde seende børn til min hær,
indtil hendes livmoder ikke kan mere.
Og når hun ikke kan levere mere afkom...
...skærer jeg halsen over på hende
og kyler hendes lig i den samme gylletank,
hvor jeg også kyler dit ned.
Lad ham være.
Lad ham være!
-Haniwa. -Far.
Er du okay?
-Vi må af sted. Kom. -Før mig hen til ham.
Hvis du nogensinde igen nærmer dig mine børn...
...brænder jeg kraftedeme hele byen ned til grunden...
...og lader dig leve lige netop længe nok,
til at du kan lugte dit eget kød smelte af dit ansigt.
Der har vi ham.
Der er den Baba Voss, jeg kender!
Vi må af sted.
Tamacti Jun.
Haniwa! Nej.
Haniwa. Nej. Han kæmper på vores side.
Han dræbte mor.
Hør på mig. Din mor er ikke død.
Hvad? Hvad snakker du om?
Jeg forklarer det senere. Vi er nødt til at komme væk.
Er hun i sikkerhed?
Det ved vi ikke. Derfor bliver vi nødt til at stole på ham.
Haniwa, kom nu. Se på mig. Vi er nødt til at komme væk.
Kom nu.
Til venstre. Til østporten.
Kom med os.
Det kan jeg ikke.
Vil du ikke nok?
For altid.
Haniwa!
Af sted.
Haniwa!
Cora!
Cora?
Hun sagde, jeg mistede barnet.
Han var i blodet på mit sengetøj.
De har dræbt hende.
Hun sagde:
"Nogle gange kan det, der dannes, ikke vokse sig færdigt. Det er for svagt."
Dronning.
Hvad plantede du i mig?
Jeg gjorde, hvad De bad om.
Jeg bad ikke om det her.
De behøvede ikke at dræbe hende.
Selvfølgelig gjorde jeg det.
Ingen må vide noget.
Jeg bekendtgjorde, at jeg ville få et seende barn.
De vil tro, jeg er skør.
Jeg ligger med Dem igen.
Jeg sørger for, at De får et stærkere barn.
Din stakkels dreng.
Din stakkels, dumme dreng.
Tekster af: Eskil Hein