Ezt te tetted!
Apám Baba Voss.
Edo régóta keresi, hogy megbosszulhassa az apját.
Üdv itthon, Baba!
Hol őrzi a lányom?
Szerintem a hármas bázisra kell bejutnod. Zárt tábor.
- Edo kommandós ezrede ott állomásozik. - Megállj!
A folyó felé halad a sikátorban!
- Tudja, hogy látsz? - Nem ismersz engem.
Máris jobban ismerlek, mint bárki az életedben.
- Indulunk. - Kofun, menj anyádhoz!
Pennsát a payan királyság új székhelyének nevezzük ki!
- Itt boszorkánynak tekintenek. - Ő majd vigyáz rád.
- Felség. - Lord Harlan.
Maghra? Amennyire emlékszem, nagy csodálóm volt.
Van annak előnyös oldala is, hogy a királynő ilyen közel van.
A trivanti hadsereg pusztította el Kanzuát.
- Bassza meg! - Gyermeket hordok
a szívem alatt, egy látó gyermeket.
Üdv itthon, testvérem!
Ereszd el!
Edo!
Nagyon fáj?
Kicsit sajog.
Idő van.
Semmi.
- Semmi! - Apám! Apám!
- Nem látok! - Semmi baj. Nyugalom!
- Oloman, ez nem vált be. - Apám, kérlek!
Ismét megpróbáljuk. Az egész eljárást megismételjük.
Sajnálom, de nem tehetünk többet.
Tévedsz! Lennie kell valaminek!
- Oloman! - Apám?
Olvass tovább! Az orvosi könyveket, mindent!
A válaszok azokban vannak.
Apám, mindent elolvastam.
Mind ugyanazt írja: a szaruhártyád végzetesen károsodott.
Nem keresed elég alaposan!
Én nem leszek vak!
Hallod?
Én nem leszek vak!
Mi az?
Mi van?
Ne próbálkozz semmivel!
Wren parancsnokhelyettes.
Igenis, hadnagy!
Kaput kinyitni!
Igenis, uram!
És így…
Toliver, a legendás trivanti, sebesülten, de nem holtan…
talpra állt valahogy, és felült lovára.
Bár hatalmas viharba került,
ami tompította érzékeit,
átvezette fáradt seregét a Véres Mezők magas füvén,
egészen a ganita erődítményhez.
A parancsnoksága alatt álló 20 trivanti harcos
visszaverte a ganita hordákat
egy teljes éjszakán át,
és kitartottak, míg reggel meg nem érkezett a felmentő sereg.
Hová viszel?
Majd meglátod.
Még soha nem voltam ilyen magasan.
Tényleg?
Kölyökkoromban sokat másztam ezeken a tornyokon.
Csak itt éreztem magam biztonságban látóként.
Szerettem oda is felmászni, ahová más nem követhetett.
Így találtam rá erre a helyre.
És azóta rendben tartom.
Az emberek ünnepelték a látást.
A mi művészetünk a hangokra és szagokra épít.
Az ő világukban mindent láttattak.
- Az embereket is. - Hogy mondod?
Minket is láttattak.
Ez a kedvencem.
Sok történetet találtam ki erről a lányról.
Gwendolynnak neveztem el.
A neve Alíz.
Tudsz olvasni.
A könyv címe Alíz Csodaországban.
„Alíz már unta, hogy tétlenül üldögéljen
nővére mellett az árokparton.”
„Egyszer-egyszer bepillantott a könyvbe, amit a nővére olvasott,
de nem voltak benne se képek, se versek.”
Ne!
„’Mit ér egy könyv’ - gondolta Alíz -
’képek meg versek nélkül?’”
Állj!
Te aztán bírod a gyűrődést, bátyám.
Ezek a sebek semmik azokhoz képest, amiket te hagytál a hátamon.
Mit tettél Haniwával?
Haniwa?
A lányodat félted.
A félelem rosszabb a fájdalomnál, ugye?
Átéltem gyerekként.
A fájdalom, aminek kitettél,
közel sem volt olyan rettentő, mint a tudat, hogy közeleg.
Hogy te közelegsz.
Megígérhetem neked,
Haniwa is megismeri ezt a félelmet, ahogy én is.
Edo, kérlek, engedd el!
A testvérem voltál.
Még mindig az vagyok. Sajnálom!
Meg kellett volna védjelek, de kényszerítettek…
Nem tudod te még, mi az a sajnálat. Még nem.
De majd megtudod.
Mert addig tartalak itt,
és addig korbácsollak, míg ki nem egyenlítem a számlát.
És évek múlva,
amikor végre úgy döntök, hogy megöllek,
a hálától sírva fogsz fakadni.
Ne hagyjátok elájulni!
- Edo! - Éreznie kell minden egyes csapást.
Ne! Edo! Ereszd el!
Edo. Edo!
Edo!
Edo, ne! Ereszd el!
Edo!
Tak.
Megállunk vizelni és megtölteni kulacsainkat.
Igenis, uram.
Szeretnék mosakodni.
Tartsd magad távol az embereimtől!
Éhesek és fáradtak,
de még ha jókedvük is lenne, akkor sem lennének oda egy boszorkányért.
Gyere!
Hány boszorkánnyal társalogtál már?
Te vagy az első.
Ha én vagyok az első, honnan veszed, hogy félned kell a magamfajtától?
A te fajtád pusztította el az Óvilágot a gépeitekkel és mérgekkel.
Milliók haláláért vagytok felelősek.
Ti pedig ezrekért.
Kiirtottátok az alkenny népet.
Eltöröltétek a törzsemet a Föld színéről.
Ez a törvény. Tudták, mi az ára, ha boszorkányokat rejtegetnek.
Gyerekeket öltetek. Csecsemőket!
Én nem voltam ott.
És ha ott vagy? Mit teszel?
Én vagyok a boszorkány.
És ki gyilkolt többet? Te vagy én?
Felség,
íme, Pennsa legkiválóbb elméi, azaz az államtanács.
Milyen tanács?
Államtanács, felség.
Tanácsokkal látják el, és végrehajtják a parancsait.
Nem államtanácsot, haditanácsot kell összehívni.
Felség, a protokoll úgy diktálja, a haditanácsot
csak a hivatalos hadüzenetet követően hívják össze.
Nicsak, ki oktat ki protokollból!
Hadat üzentek nekünk.
Gosset százados, attól tartok, nincs tisztában azzal, mi forog kockán.
Higgye el, felség, pontosan tudom!
És minden szó, amit itt kiejtek a számon,
felséged kívánságaival van összhangban.
Ha ellen akarunk állni a hatalmas trivanti hadseregnek,
az egész királyságban meg kell erősíteni a védműveket.
- Gosset… - Védművek?
Isten azzal bízott meg minket, hogy győzzük le a trivantikat!
Támadásra kell felkészülni, nem védekezésre!
- Sibeth… - Ki?
Bocsásson meg, felség!
Maghra hercegnő, ha mondandód van, ki vele!
Paya alaposan meggyengült Kanzua elvesztése
és a feltételezett halálod után kialakult káosz miatt.
Még csak most neveztél ki új fővárost.
Talán először a királysággal kellene foglalkozni,
megszervezni és megerősíteni seregeinket,
mialatt természetesen odafigyelnénk a trivanti fenyegetésre is.
Mindenki… kifelé!
Ki innen!
Sibeth…
Hallottad, mi történt?
Mi?
Egy egész teremnyi ember kérdőjelezte meg a hatalmamat.
Azon tanakodva, hogy egyáltalán kell-e engedelmeskedniük.
Egy százados szállt velem vitába.
Politikusok fejében hazaárulás fordult meg.
Mindennek a vége pedig az, hogy a fejünket elválasztják testünktől,
és királyi vérvonalunknak örökre vége.
És ebben a viperafészekben
a saját testvérem mondott nekem ellent!
A háború öngyilkosság.
Hány embert lennél hajlandó feláldozni egy hazugság oltárán?
Akik elesnek, dicsőségesek halnak meg…
Payáért…
az új világért, amit gyermekeink építenek.
Akik hozzánk hasonlóan meghalnak,
amikor a trivantik a földdel teszik egyenlővé Payát!
Nem hiheted, hogy legyőzhetjük őket!
Mi másért hagyta meg életemet az Isten?
Látó gyermeket tett belém,
egy gyermeket, aki apánk nevét viszi tovább,
hogy ez legyen a királyság, amin át a látás visszatér a világba.
Ez az én végzetem.
Isten óvjon minket! Te tényleg elhiszed, amit papolsz!
Meghódítjuk Trivantest,
seregeiket beolvasztjuk a sajátunkba,
és az egyetlen királyság leszünk szerte e vidéken.
Sibeth.
Lennie kell más megoldásnak!
Te magad is csak álltál…
amikor Tamacti Jun kardot rántott, és a te áldásoddal akart megölni.
De Isten megakadályozta.
Soha ne felejtsd el azt a napot, húgom!
Arra is emlékszem, hogy én mentettelek meg,
és nem fordítva.
Haniwa!
Ha ez az én ágyam lenne, csak nyomós okkal szállnék ki belőle.
Mutatok egyet.
Drágakövek.
Ez olyan, mint az ég egy darabja.
Mi áll rajta?
„Mindörökké.”
Ez gyönyörű.
Csak nem igaz.
Hogy gyönyörű?
Hogy mindörökké tart.
Talán az érzés igen.
Sajnálom.
Ne!
Nincs mit.
A payan királynő bejelentette, hogy látó gyermekkel terhes.
Kane Királynő azt is állítja,
hogy mi támadtunk rá Kanzuára.
A királynő hazudott a népének.
Miért kellene elhinnünk, hogy az állítólagos gyerek
valóban látó lesz?
Honnan tudhatna ilyesmit?
Tudhatja, ha az apa is látó.
Hadd állítsam le, tábornok!
Mert máris tudom, mi következik.
Jelentéseket kaptam legalább egy látó payan férfiról.
Jerlamarelről beszél.
Jerlamarel nem létezik. Egy mítosz, semmi több.
Ezt nem tudhatjuk.
Miközben nyugati határunkat folyamatosan támadják
a ganiták,
maga, tábornok, nyitna egy keleti frontot,
pletykára és mendemondára alapozva.
A látás vissza fog térni.
És aki ezt elsőként használja ki,
uralni fogja az egész világot.
A tanács belefáradt már ebbe a hitvitába.
Bármely nemzet, ami engedi, hogy látók éljenek tagjai közt,
saját pusztulásának magjait hinti el.
Abban a valószínűtlen esetben pedig, ha tényleg látók tűnnének fel,
az utolsó szálig ki fogjuk végezni őket, mert a köztársaság létét veszélyeztetik.
Más nemzetek lehet, másként gondolkoznak.
Kétszáz éve nem vesztettünk háborút.
Balgaság lenne azt hinni, hogy pont most fogunk.
Megszállott érdeklődése a látók iránt érdekes stratégiai kísérlet volt,
de egyre inkább zavaró tényező lesz belőle.
Figyelmünket nyugatnak kell szentelnünk,
ahol egyre több ganita gyülekezik.
A Belügy egyetért a Hadüggyel.
A Kincstár egyetért a Belüggyel.
A tanács határozott.
Köszönjük, tábornok.
Jó reggelt!
Elaludtam.
Nem volt szívem felkelteni.
Min gondolkodsz?
Azon, hogy…
mi lenne, ha elengednélek.
Velem jöhetnél.
Ideköt az életem, a családom, a karrierem.
Miért maradnál valahol, ahol kivégeznek azért, ami vagy?
Mintha csak a látás határozná meg, mi vagyok.
Trivanti katona vagyok.
Az apám, a nagyapám, az ükapám
építette fel ezt a várost.
Harcoltak és az életüket adták érte.
Ez sem mentene meg, ha kiderül a titkod.
Elmehetnénk keletre.
Megismernéd a testvéremet.
Találhatnánk hozzánk hasonlókat.
Segíthetünk átalakítani a világot.
Szerinted különlegesek vagyunk.
Pedig nem.
Csak… mások.
Azért vagyunk különlegesek, mert mások vagyunk.
Ha vissza kell térnie a látásnak, vissza fog.
Nem nekünk kell megváltani a világot.
A mi dolgunk…
hogy a látással javítsunk a környezetünkön.
Mégis, hogyan?
Nos…
kezdjük azzal, hogy olvasol nekem!
Nagyon szívesen.
„’Sok mindent beszélhetnék arról,
ami ma reggel óta történt velem’ - mondta Alíz félénken.
’De a tegnapi dolgokról nem is beszélek,
mert tegnap még nem az voltam, aki ma vagyok.’”
Szóval ez lett a nagy harcos… Baba Vossból.
Már nem is vagy harcos, baszki!
Vissza!
Le a földre!
- Ott marad! - Eltörted az orrom, rohadék!
Uram!
Baba Voss.
Négy nap a rácson.
Meg kéne köszönnöm.
Bocs, de víznél erősebbel nem szolgálhatok.
De… azt adok.
Megismerem a hangod, Boszorkányvadász.
A rémálmaimban mindig hallom.
Tamacti Jun.
Megölted a feleségem.
Nem hibáztatlak, hogy halálomat kívánod.
Sok bűnt követtem el ellened és néped kárára,
de a feleséged meggyilkolása nincs köztük.
Előbb-utóbb átjutok a rácson.
És akkor bántani foglak.
Nem Maghrát hagyták magára meghalni, hanem engem!
Szádra ne merd venni a nevét! Szádra ne merd venni a nevét!
Soha nem bántanám! A hercegnőm!
Hercegnő? Miről beszélsz te?
Zagyvaságokat beszélsz!
A feleséged őfelsége Wolf Kane lánya.
És esküdt tettem, hogy mindenáron megvédem a trón jogos örökösét.
Hazudsz! Hazudsz!
Tedd fel magadnak a kérdést: mi okom lenne hazudni ezen a ponton?
A feleségem, akinek gyermekeit születésük óta kergeted,
szerinted hercegnő? Ezt mondod?
Ezt hát.
És még azt is,
hogy amikor magamra hagytak a királynővel, nagyon is életben volt.
- Hajrá! - Faltól falig, apám!
Minden lendítés végén egy koppantás.
Folyamatos érintkezés kellene.
Tartsd magad elé a botot!
Jól csinálod. Remek. Egyre könnyebb lesz, apám.
Nem vagyok gyerek!
Eresszetek!
Egyedül is elboldogulok! Világos?
Most mi lesz?
Majd megszokja. Idő kérdése.
Isteni Láng!
Megőriztél ismert és ismeretlen ellenségtől.
Adj tanácsot hű szolgádnak! Erősítsd meg lelkem!
Akaratodat szolgálom… te pedig vigyázol rám, akaratod szerint.
Felség?
Bassza meg!
Elnézést, felség!
Lord Harlan audienciáért könyörög.
Ereszd be, és takarodj!
Igenis, felség!
Ó, igen.
Imádom a levendulatejes fürdő illatát.
Lord Harlan,
veszélyesen bizalmaskodó a viselkedése.
Még akár tiszteletlennek is nevezhetném.
Éppen ellenkezőleg.
Örömmel gondolok vissza közös múltunkra,
az apja udvarában töltött gyerekkorra.
Egymás iránti hűségünk túlmutat egy királynő és alattvalója viszonyán.
Nem gondolja?
Ez adja látogatásom apropóját is.
Szétvet a várakozás.
Merész húzás a főváros felszentelése után ilyen gyorsan háborút indítani.
- Ha nem bírja a gyomra… - A vereség fekszi meg.
Szerencséjére a győztes oldalon áll.
Legyen a feleségem!
Nem egészen ezt a választ vártam.
Amikor pimaszsága még engem is meglep,
ideje lenne átgondolnia a hozzáállását.
Szüksége van rám. A seregemre. A népemre.
Az én seregemről és népemről beszél?
A világ legnagyobb katonai hatalma ellen menne háborúba.
Ha sikerre áhítozik,
minden nő és férfi hűségére szüksége lesz.
Ha öné Pennsa, öné az ország is.
És én még azt hittem, már az enyém.
Hát igen.
Az alattvalói meghalnának úrnőjükért,
de kevésbé lelkesen vinnék vásárra a bőrük
egy olyan gyermekért, akit boszorkánynak tartanak.
És ha magához megyek?
Egy emberöltő óta az én szavam a törvény.
Egy látó gyermek mostohaapjaként megváltoztathatom a gondolkodásukat.
Nem tudom, hogyan máshogy tudná megerősíteni pozícióját.
És a magáét.
Természetesen azt is.
Mi másért tenném?
Vegye el a húgomat!
Legyen a mostohaapja az ő látó gyermekeinek!
Neki kettő is van.
Nincs már férjnél?
Baba Voss halott.
De ha nem lenne, egy sátorban üzekedő alkenny
a payan törvények szerint nem tekintendő férjnek.
Nem hinném, hogy Maghra is így van ezzel.
Lord Harlan, ennyire nem bízik a sármjában?
Beszél a húgával?
Igen.
És most térdeljen le szépen királynője előtt!
Kaput kinyitni!
Két negyeddel fel!
Jó lesz!
Gyere! Nem maradhatunk itt!
Várj! Várj!
Egyenesen!
Két lépés balra!
Az a fiú lát!
Balra, ha mondom!
Azt mondtad, te vagy az egyedüli!
Ez Edo titkos programja. A fiú apja Jerlamarel.
A tábornokkal kötött paktum keretében képezte ki.
Jerlamarel?
De mi ez?
Csak úgy átadta a fiút?
Wren, egy gyerekről beszélünk!
Engem is elajándékozott. Érted?
Elküldött meghalni.
- Nem fogsz meghalni. - Tudod te is, hogy Edo soha nem enged el.
Haniwa.
Mindent elkövetek, hogy biztonságban légy.
Bíznod kell bennem!
Bízom is.
Menj!
Tábornok úr!
Hadnagy! Vezesse le a foglyot az utcára!
Miért? Mi történik?
Hozza le a lányt, de azonnal!
Apa?
Apa!
Nagyon sajnálom! Az én hibám!
Azt akartam, hogy utoljára halld a lányod sikolyait…
mielőtt befogom hasznot hajtani a köztársaságnak.
Trivantes népe!
Íme, a leghitványabb áruló, Baba Voss!
Gyilkos!
Huszonöt tél telt el azóta, hogy meggyilkolta apámat,
Teo Vosst,
és elmenekült a városból.
A trivanti igazságszolgáltatás nem felejt és soha nem nyugszik,
még ha 1000 évbe telik is!
Vigyétek!
Lássa az egész város!
Ne, ne, ne, apa!
- Ne! Ne, ne, ne! - Gyilkos!
Gyáva féreg!
- Haniwa! - Ne! Ne, ne, ne!
Kérem, ne! Kérem, ne! Kérem!
Tábornok, hagyja nálam még egy kis időre!
Értékes információkat szállíthat.
Nem. Eleget terheltelek ezzel, Wren.
Mellesleg sokkal fontosabb célt tölt majd be.
Vigyétek a foglyot a házamba! Most!
Igen, uram!
Vigyétek!
Gyerünk! Mozgás, de ízibe!
Könyörgöm…
Őfelsége, Kane Királynő,
és Maghra hercegnő!
Séta a nép között? Ez nem rád vall.
Pennsa polgárai messze voltak a koronától.
Mindent el kell követnünk, hogy megnyerjük szívüket, lelküket.
Ó, szóval most ezt csináljuk? A szívüket, lelküket nyerjük meg.
Igen. De ha igazán hasznos akarsz lenni,
volna itt egy stratégiailag nagyobb húzás is.
- Éspedig? - Azt ígértem Harlannak, hogy hozzá mész.
Micsoda?
- Mi van? Ugye viccelsz? - Dehogyis.
Őfelsége, Kane Királynő…
Neked tényleg elment a maradék eszed is.
Túlreagálod a dolgot. Ez egy üzleti megállapodás.
Tudod, mi ez?
Egy elcseszett alakú Isteni csont.
Ez egy házassági bilincs, amit a férjem, Baba Voss készített nekem.
Az alkenny viszonyokat a payan törvények nem fogadják el.
Akkor sem árulnád el Baba Vosst, ha élne.
Szívtelen ribanc!
Nevezz, aminek akarsz,
de azt ígértem, Payában a gyermekeid biztonságban lesznek. Tessék.
De azzal nem vagy tisztában, mennyire borotvaélen táncolunk.
Harlan nyilvánvalóan gyanakszik Kanzua miatt.
Elvettük tőle ezt a várost. Ha nem esik le neki valami belőle,
hamar egy lázadás rosszabbik végén találjuk magunkat.
Mint mondtad, szükségünk van Harlanra és a hadseregére.
Addig, míg hasznos.
- Akkor menj hozzá te! - És legyen belőle király?
Átbeszéljük még ezt, ha megnyugszol.
Nem, nem fogjuk.
Eretnek! A királynő eretnek!
Boszorkányok ágyasa! Förtelem!
Máglyára vele!
Máglyára vele! És a családjával is!
- Keresd meg őket! - Igenis.
- Máglyára a királynővel! Elégetni! - Máglyára vele!
Boszorkány!
Mint említettem volt, pengeélen táncolunk.
Máglyára vele!
Nem!
Emelem hárommal.
- Blöffölsz. - Ne a szád járjon, mutasd a lapot!
Baba Voss?
Ki vagy te?
Akit kivégeznek, ha kiderül, hogy segített neked.
Szóval ne kérdezz többet, míg ki nem jutunk innen!
- Hová megyünk? - Elviszlek Haniwához.
- Tudod, hol van? - Igen, de sietnünk kell.
Elintéztem az őröket, de jön a váltás. Siessünk!
Baba Voss!
Ha ki akarod vágni magad innen, mindenkire szükséged lesz.
Csak érted jöttem.
Maghrához igyekszel, ahogy én is.
Csak idő kérdése, mikor fordul ellene a nővére.
Már ha eddig nem tette meg.
Bízzak benned, Boszorkányvadász?
Tudom, milyen srófra jár az agya.
Azt sem tudod, hol keresd.
De ha tudnád is, Boszorkányvadászok védik. Az én Boszorkányvadászaim.
Nem engedhetem el Tamacti Junt.
Velünk jön.
Az is hazaárulás, hogy téged elengedlek.
Nem tetézem a Boszorkányvadászok tábornokának megszöktetésével.
Hát, csak egyszer akaszthatnak fel.
Menjünk, vagy itt halunk meg!
Te mész elöl.
Erre!
Ez semmit nem változtat meg!
Amint nem vagy hasznomra,
kitépem a beledet, és megetetem veled.
Érthető.
Vegyétek el az őrök fegyvereit!
Túl gyorsan haladsz. A botod alig éri a földet.
Látsz, ugye?
Ha hiszed, ha nem, régen egész jól lepleztem.
Gyerünk!
Haniwa.
Ne aggódj, nem Edo bácsi lesz az!
Ha küzdesz ellene… csak tovább fog tartani.
- Truss! - Noss.
Noss!
Ezt tartsd meg Haniwának!
Edo valahol az emeleten őrzi.
Szétválunk.
Tamacti majd feltartja az üldözőket.
Ahhoz egynél több ember kell.
Nem, ha az az egy Jun.
Lépcső!
Ne félj!
Tudok gyengéd is lenni.
Ne! Ne!
Ne!
[jelelve] Egyenesen menj tovább, én majd megnézem a túlsó végében!
Semmi baj! Nyugi!
Annyira sajnálom!
- Tudtam, hogy jössz. - Sajnálom.
Nem egyedül jöttem.
Baba Voss mondta, hogy ezt adjam neked. Menjünk!
Amikor elmentél, még mindig én voltam a kicsi,
a gyenge.
Megtanulod, hogy már nem így van.
Reméltem, tudunk egyet küzdeni.
Sorsszerű…
hogy apánk kardjával öllek meg.
Edo. Sajnálom.
De kérlek, a halálommal legyen vége!
Engedd el Haniwát! Kérlek!
Valamit tudnod kell, bátyám!
Haniwa soha többé nem hagyja el a kazamatákat,
odalent fog tenyészni…
és látó gyerekeket szülni a hadseregemnek.
És amikor a méhe már nem hoz gyümölcsöt,
és nem tud szülni nekem,
akkor elvágom a torkát,
és a hulláját ugyanarra a szemétdombra hajítom,
ahová mindjárt a tiédet is fogom!
Hagyd!
Hagyd békén!
- Haniwa. - Apa.
Jól vagy?
Mennünk kell! Gyere!
Vigyél hozzá!
Ha még egyszer a gyerekeim közelébe jössz,
porig égetem az egész kurva várost,
és csak addig hagylak életben,
hogy érezhesd a pofádról leégő hús szagát.
És megérkezett!
Ezt a Baba Vosst ismertem!
Mennünk kell!
Tamacti Jun.
Haniwa! Ne, ne, ne!
Haniwa. Ne! Velünk harcol.
Megölte anyát!
Figyelj rám! Anyád él!
Mi?
Miről beszélsz?
Később elmondom.
Most mennünk kell!
Biztonságban van?
Nem tudjuk. Ezért kell bíznunk benne.
Haniwa, kérlek! Nézz rám! Mennünk kell!
Kérlek!
Balra! A keleti kapuhoz!
Gyere velünk!
Nem lehet.
Kérlek!
Mindörökké.
Haniwa!
Menj!
Haniwa.
Cora!
Cora?
Azt mondta, elvesztettem a babát.
A vérben volt, ami beszennyezte a lepedőt.
És te megölted.
Azt mondta:
„Néha a formálódó baba nem fejlődik ki, mert túl gyenge.”
Felség.
Mit tettél te belém?
Amit kértél tőlem.
Én ugyan nem ezt kértem.
Nem kellett megölnöd.
Ó, dehogynem.
Senki nem tudhatja.
Bejelentettem a gyermekem, a látó gyermekem érkezését.
Azt fogják hinni, megőrültem.
Ismét az ágyadba bújok.
Csinálok neked egy erősebb babát.
Szegénykém!
Szegény, buta fiú!
A feliratot fordította: Varga Attila