Du gjorde dette.
Faren min er Baba Voss.
Edo har lett etter ham for å hevne farens død.
Velkommen hjem, Baba.
Jeg må finne ut hvor han har henne.
Jeg antar han har henne i base tre. Et avstengt område.
-Edo har sitt eget spesialregiment der. -Stans.
Han er i smuget mot elven.
-Vet han at du kan se? -Du kjenner meg ikke.
Jeg kjenner deg allerede bedre enn noen har gjort før.
-Vi går nå. -Kofun, gå til moren din.
Byen Pennsa er den nye hovedstaden i kongeriket Paya.
-Jeg er en heks her. -Hun vil holde deg trygg.
-Min dronning. -Lord Harlan.
Maghra? Så vidt jeg husker, er du en stor beundrer av meg.
Det er fordeler ved å ha dronningen så nær.
Det var den trivantiske hæren som ødela Kanzua.
-Faen. -Jeg bærer et barn
som vil bli født med gudegaven syn.
Vær hilset, bror.
Bare slipp henne fri.
Edo!
Kjenner du mye smerte?
Bare litt verking.
Tiden er inne.
Ingenting.
-Ingenting! -Far. Far.
-Jeg kan ikke se. -Det går bra. Vær rolig.
-Oloman, det gikk ikke. -Vær så snill, far.
Vi prøver igjen. Prosedyren, gjør det igjen. Prøv igjen.
Det er ikke mer som kan gjøres.
Du tar feil! Det må det være!
-Oloman. -Far.
Du må fortsette å lese. Alle legebøkene, alt.
Svarene vil være der.
Far, jeg har lest alle bøkene.
Og de forteller meg at hornhinnene dine er ugjenkallelig ødelagt.
Du leter ikke hardt nok!
Jeg skal ikke være blind.
Hører du det?
Jeg skal ikke være blind!
Hva er det?
Ikke få noen ideer.
Løytnant Wren.
Ja, løytnant.
Åpne porten!
Ja, sir!
Og så…
…dro den store trivanten, Toliver, skadet, men ikke død…
…seg opp på de slitne beina og satte seg på hesten.
Selv om torden og regn…
…dempet sansene hans,
ledet han de slitne mennene sine gjennom det høye gresset på De blodige sletter…
…til ganittenes festning.
Under hans kommando holdt 20 trivantiske soldater…
…de ganittiske hordene på avstand…
…gjennom natten
og fram til neste morgen, til bataljonene kom til unnsetning.
Hvor fører du meg?
Det får du se.
Jeg har aldri vært så høyt oppe før.
Ikke?
Da jeg var yngre, pleide jeg å gå opp i alle disse tårnene.
Det var de eneste stedene jeg følte meg trygg som seende.
Jeg elsket å gå steder der jeg visste at ingen andre kunne komme.
Det var sånn jeg fant dette stedet.
Jeg har tatt meg av det siden.
Folk pleide å feire synet sitt.
Vi lager kunst for å bli hørt, følt eller luktet.
Alt i deres verden skulle bli sett.
-Folk også. -Hva?
Vi skulle også bli sett.
Dette var favoritten min.
Jeg pleide å finne på historier om jenta på bildene.
Jeg kalte henne Gwendolyn.
Hun heter Alice.
Du kan lese.
Boken heter Alice i Eventyrland.
"Alice begynte å bli veldig lei av å sitte sammen med søsteren på vollen
uten noe å gjøre.
Et par ganger hadde hun kikket i boken søsteren leste,
men det var ingen bilder eller samtaler i den."
Nei!
"'Og hva skal man med en bok', tenkte Alice,
'uten bilder eller samtaler?'"
Stopp.
Storebror, du klarer deg bra.
Sårene dine er ingenting sammenlignet med arrene du ga ryggen min.
Hva har du gjort med Haniwa?
Haniwa?
Du er redd for datteren din.
Frykt er verre enn smerten, ikke sant?
Sånn var det for meg som barn.
Smertene du påførte meg, var…
…var langt fra så store som frykten ved å vite at de kom,
at du kom.
Og jeg lover deg
at Haniwa vil kjenne den samme frykten hver kveld, som jeg gjorde.
Edo, vær så snill og slipp henne fri.
Du var broren min.
Jeg er fortsatt broren din. Jeg er lei for det.
Jeg skulle ha beskyttet deg. Men jeg var tvunget…
Du vet ikke hva det er å være lei seg. Ikke ennå.
Men det vil du.
For jeg skal holde deg her…
…og piske deg hver kveld for hver kveld du pisket meg.
Og om flere år, når jeg omsider bestemmer meg for å drepe deg,
vil du gråte av takknemlighet.
Hold ham ved bevissthet.
-Edo. -Han skal kjenne hvert piskeslag.
Nei. Edo, bare slipp henne fri.
Edo. Edo!
Edo!
Edo, nei! Slipp henne fri!
Edo!
Tak.
Vi stopper lenge nok til å pisse og fylle vannflaskene.
Ja, sir.
Jeg vil vaske meg.
Jeg vil ikke ha deg nær mennene mine. De er sultne og trøtte,
og de synes ikke om hekser selv under de beste forhold.
Kom igjen.
Hvor mange hekser har du snakket med før?
Ingen før deg.
Så hvis jeg er den første, hvordan vet du at du må frykte oss?
Folk som deg ødela den gamle verden med maskinene og giftene deres.
Din type var ansvarlig for at millioner døde.
Og dere for at tusener døde.
Dere utslettet alkennyene…
…stammen min, fra jordens overflate.
De visste prisen for å skjule hekser. Det var kongerikets lov.
Dere drepte barn. Spedbarn.
-Jeg var ikke der. -Og hva ville du gjort om du var det?
Jeg er heksen.
Hvem har drept flest folk? Du eller jeg?
Min dronning,
la meg presentere de klokeste i Pennsa, din rådsforsamling.
Min hva for noe?
Din rådsforsamling.
Til å råde deg og til å utføre dine ordrer.
Vi er her for å samle, ikke en rådsforsamling, men et krigsråd.
Deres Majestet, ifølge sedvanene samles et krigsråd
etter en offisiell krigserklæring.
Han vil lære meg om sedvanene.
Det er erklært krig mot oss.
Kaptein Gosset, jeg er redd du ikke forstår hva som står på spill.
Det kan jeg forsikre at jeg gjør.
Og alt jeg sier her, er med den største respekt
og etter dine ønsker.
Hvis vi skal kunne stå imot den trivantiske hæren,
må vi styrke forsvaret over hele kongeriket.
-Kaptein Gosset… -Forsvar?
Gud har bedt oss nedkjempe trivantene.
Vi må forberede angrep, ikke forsvar.
-Sibeth… -Hvem?
Tilgi meg, Deres Majestet.
Prinsesse Maghra, hvis du har noe å si, så si det.
Paya er svekket etter tapet av Kanzua
og kaoset som oppsto etter din antatte død.
Vi har nettopp innviet en ny hovedstad.
Kanskje vi bør bruke litt tid på å ta oss av kongeriket vårt,
organisere og styrke hærene våre
samtidig som vi selvsagt er på vakt mot trusselen fra Trivantes.
Alle sammen… ut.
Ut!
Sibeth…
Hørte du hva som skjedde?
Hva da?
Et rom fullt av folk stilte spørsmål ved min autoritet,
og lurte på om de engang er bundet av den lenger.
En kaptein som argumenterer mot meg.
Politikere med forræderske tanker,
som alle ender med at hodet vårt er skilt fra kroppen
og vår kongelige ætt viskes ut for all evighet.
Og i det rommet fullt av svik,
snakker min egen søster imot meg.
Krig er selvmord.
Hvor mange mennesker er du villig til å ofre for løgnen din?
De som dør, vil dø ærerikt…
…for Paya…
For den nye verden som vil bli bygd av våre barn.
Som også vil dø sammen med oss andre
når trivantene brenner ned Paya.
Du kan umulig tro at vi faktisk kan slå dem.
Hva ble jeg spart for om ikke for dette?
Gud la et seende barn i magen min,
et barn som skal få navn etter vår far
for å gjøre dette kongeriket til fartøyet som skal bringe syn tilbake til verden.
Det er min skjebne.
Gudhjelpe oss. Du tror faktisk på det du sier.
Vi vil beseire Trivantes,
innlemme hærene deres
og bli ett kongerike i dette landet.
Sibeth.
Det må finnes en annen måte.
Du sto selv der…
…da Tamacti Jun trakk kniven, med din velsignelse, for å drepe meg.
Og Gud lot det ikke skje.
Du bør huske det øyeblikket, søster.
Og huske at det var jeg som reddet deg den dagen,
og ikke omvendt.
Haniwa.
Hvis det var min seng, ville jeg ikke funnet noen grunn til å stå opp.
Vel, jeg skal vise deg en.
Edelstener.
Denne er som en bit av himmelen.
Hva står det?
"For alltid."
Så vakkert.
Bare at det ikke var det.
Vakkert?
For alltid.
Kanskje følelsen var det.
Jeg er lei for det.
Nei.
Payas dronning har kunngjort at hun er gravid med et seende barn.
Dronning Kane hevder at det var vår hær
som angrep hovedstaden Kanzua.
Så dronningen løy for folket.
Så hvorfor skal vi tro at hun snakker sant
om dette visstnok seende barnet?
Hvordan kan hun vite noe sånt?
Hun kan vite det hvis faren var seende.
La meg stoppe deg der, kommanderende general.
For jeg forstår hvor dette bærer.
Det har vært flere rapporter om minst én seende payansk mann.
Du snakker om Jerlamarel.
Jerlamarel er ikke en mann. Han er bare en myte.
Det vet vi ikke sikkert.
General Voss, vestgrensen vår angripes ustanselig av ganittene,
og du vil at vi skal åpne en annen front mot øst basert på rykter og folkesnakk.
Syn vil gjenoppstå. Og den første nasjonen som tar i bruk dets makt,
blir nasjonen som dominerer verden.
Rådet er lei av disse teoretiske argumentene.
En nasjon som gir de seende fotfeste i sitt samfunn,
sår frøene til sin egen ødeleggelse.
Og hvis det usannsynlige skjer at seende mennesker oppstår,
vil de bli henrettet som trusler mot republikken vår.
Andre nasjoner er kanskje ikke enige.
Vi har ikke tapt en krig på 200 år.
Og det er ingen grunn til at vi vil begynne å gjøre det nå.
Din fascinasjon for syn var interessant som en strategisk tanke,
men nå er det fare for at den blir distraherende.
Vi må rette oppmerksomheten mot vest,
der ganittene samler seg i større og større antall.
Folket er enige med militæret.
Banken er enig med folket.
Rådet har bestemt.
Takk for din tjeneste, kommanderende general.
God morgen.
Jeg sovnet.
Jeg hadde ikke hjerte til å vekke deg.
Hva tenker du på?
Jeg lurer på…
…hva som ville skjedd om jeg lot deg gå.
Du kunne bli med meg.
Jeg har et liv her, en familie, en karriere.
Hvorfor vil du bli et sted der du kan bli henrettet for å være den du er?
Du sier det som om det å være seende er det eneste jeg er.
Jeg er soldat av Trivantes.
Jeg er datter, barnebarn og oldebarn
av folk som bygde opp Trivantes,
som kjempet og døde for det.
Det redder deg ikke om hemmeligheten blir avslørt.
Vi kan dra østover.
Du kan møte broren min.
Kanskje vi kan finne andre folk som oss. Vi kan være med på å forandre verden.
Du tror vi er spesielle.
Men det er vi ikke.
Vi er bare… annerledes.
Jeg mener vi er spesielle fordi vi er annerledes.
Hvis syn skal komme tilbake, så gjør det det.
Det er ikke vår jobb å forandre verden.
Det er vår jobb å…
…bruke synet til å gjøre ting bedre der vi er.
Og hvordan gjør vi det?
Vel…
Du kan begynne med å lese for meg.
Det gjør jeg gjerne.
"'Jeg kunne fortelle om eventyrene mine
fra i morges', sa Alice litt fryktsomt.
'Men det er ingen grunn til å gå tilbake til i går,
for da var jeg en annen person.'"
Så dette er den store krigeren… Baba Voss.
Du er ingen jævla kriger nå, vel?
Tilbake!
Ned!
-Bli liggende! -Du brakk nesen min!
Sir.
Baba Voss.
Fire dager med tortur.
Jeg burde takke deg.
Beklager. Jeg kan ikke tilby noe sterkere enn vann.
Men… her.
Jeg kjenner stemmen din, heksejeger. Jeg hører den i marerittene mine.
Tamacti Jun.
Du drepte kona mi.
Jeg klandrer deg ikke for å ønske meg død.
Jeg har gjort mange ugjerninger mot deg og folket ditt.
Men å drepe kona di er ikke en av dem.
Jeg kommer meg gjennom gitteret på et eller annet tidspunkt.
Og da skal jeg skade deg.
Hør på meg. Det var jeg som ble etterlatt for å dø, ikke Maghra.
Ikke si navnet hennes! Ikke si navnet hennes.
Jeg kunne aldri skadet henne. Hun er min prinsesse.
Prinsesse? Hva snakker du om? Det gir ikke mening, heksejeger.
Din kone er datter av Hans Høyhet, Kong Wolf Kane.
Og jeg sverget å beskytte henne som den rettmessige arving av Payas trone.
Du lyver. Du er en løgner.
Spør deg selv om hvilken grunn jeg kan ha til å lyve.
Så min kone, hvis barn du har jaget fra den dagen de ble født,
du sier at hun er en prinsesse?
Det er det jeg sier.
Og jeg forteller deg også
at da hun og dronningen forlot meg, var hun høyst levende.
-Kom igjen. -Side til side.
Dunk sist i hver sving.
Konstant kontakt om du kan.
Hold stokken lengre ut.
-Du er flink. Bra. Det blir lettere, far. -Ikke snakk til meg som om jeg er et barn.
Slipp!
Jeg skal finne veien uten hjelp fra noen. Er det forstått?
Hva skal vi gjøre?
Han venner seg til det. Bare gi ham tid.
Gudsflammen.
Du har beskyttet meg mot fiender, kjente og ukjente.
Gi din trofaste tjener råd. Styrk min beslutning, la meg ikke vakle.
Jeg vil tjene deg… …som du vil tjene meg etter din vilje.
Deres Majestet?
Faen.
Jeg beklager, min dronning. Lord Harlan ber om et øyeblikk av din tid.
-Slipp ham inn, og gå. -Ja vel, min dronning.
Å, ja.
Jeg elsker lukten av et lavendelmelk-bad.
Lord Harlan,
du har en farlig tendens til å være uformell.
Noen kunne ta det for å være respektløshet.
Tvert imot.
Jeg verdsetter historien vår sammen,
min barndom ved din fars hoff.
Det binder oss med en lojalitet som er dypere enn bare dronning og undersått.
Synes du ikke?
Det bringer meg til hensikten med besøket.
Jeg sprekker av forventning.
Modig gjort å gå til krig så tidlig etter å ha innviet en ny hovedstad.
-Hvis du ikke tåler det… -Jeg tåler ikke å tape.
Vel, heldigvis for deg er du på den seirende siden.
Gift deg med meg.
Ikke akkurat den responsen jeg håpet på.
Når overmotet ditt overrasker selv meg,
er det nok på tide å revurdere verdensbildet ditt.
Du trenger meg. Hæren min, folket mitt.
Du mener hæren min og folket mitt.
Du erklærer krig mot verdens største militære styrke.
For å ha noe håp om å lykkes
trenger du evig troskap fra hver mann og kvinne her.
Du har Pennsa, og du skal få hele Paya.
Og jeg som trodde jeg hadde det alt.
Ja.
Undersåttene dine vil kanskje dø for å beskytte sin rettmessige hersker, men…
De er sikkert mindre sjenerøse med livet sitt
når det gjelder å beskytte et barn de tror er en heks.
Og om jeg gifter meg med deg?
Jeg har vært loven her i en generasjon.
Som det seende barnets stefar kan jeg få de som trenger det til å forandre mening.
Jeg kan ikke tenke meg en bedre måte å styrke stillingen din på.
Og din.
Selvsagt, og min.
Hvorfor skulle jeg ellers gjøre det?
Du kan få søsteren min.
Bli stefar for hennes seende kongelige barn.
Hun har to stykker.
Er ikke Maghra gift alt?
Baba Voss er død.
Og uansett, alkennyer som puler i teltene sine
kvalifiserer ikke som ekteskap under payansk lov.
Jeg tror ikke Maghra ville vært enig.
Lord Harlan, undervurderer du din egen sjarm?
Vil du snakke med henne?
Ja.
Kom hit og knel for din dronning.
Åpne porten!
To kvarte opp!
Høyre én.
Vi kan ikke bli her.
Vent. Vent.
Rett.
Venstre, to steg.
Den gutten kan se.
Jeg sa venstre!
Du sa at du var den eneste.
Det er Edos hemmelige program. Gutten er sønn av Jerlamarel.
Han trente ham etter avtale med generalen.
Jerlamarel?
Så han bare…
…ga fra seg gutten?
Wren, han er et barn!
Han ga fra seg meg også. Forstår du?
Han sendte meg for å dø.
-Du kommer ikke til å dø. -Edo vil aldri slippe meg fri.
Haniwa.
Jeg skal gjøre alt jeg kan for å holde deg trygg. Det lover jeg.
Du må stole på meg.
Det gjør jeg.
Gå.
General, sir.
Løytnant. Hent fangen og ta henne med ned på gaten.
Hvorfor det? Hva skjer?
Ta med jenta ned. Nå.
Pappa?
Pappa!
Jeg er så lei for det. Det er min skyld.
Jeg ville gi deg sjansen til å høre din datters gråt en siste gang…
…før jeg sender henne for å gjøre nytte for seg.
Trivantes' folk,
la meg presentere den store kujonen, Baba Voss.
Morder!
Tjuefem vintre har gått siden han myrdet Teo Voss,
min far,
og flyktet fra byen.
Men trivantisk rett glemmer aldri og tilgir aldri,
ikke på tusen vintre.
I gang med ham!
En gang rundt byen.
Nei, nei, nei. Pappa.
-Nei! Nei, nei, nei. -Morder!
Kujon!
-Haniwa! -Nei! Nei, nei, nei.
Nei, vær så snill. Vær så snill.
General, hvorfor ikke la henne være hos meg litt lengre?
Hun er en nyttig informasjonskilde.
Nei. Jeg har utnyttet deg lenge nok, Wren.
Dessuten har hun noe bedre å tilby enn informasjon.
Før fangen til huset mitt. Nå.
Sir!
Ta henne!
Kom igjen. Nå!
Vær så snill...
Hennes Høyhet, Dronning Kane.
Hennes Majestet, Prinsesse Maghra.
En spasertur blant folket? Dette virker ikke som deg.
Pennsas borgere har opplevd for stor avstand fra kronen.
Vi må gjøre det vi kan for å fange deres hjerte og hode.
Så det er det vi gjør. Vi fanger hjerter og hoder.
Ja. Men om du vil være veldig nyttig,
er det større og mer strategiske trekk å ta.
-Strategiske trekk? -Harlan og du skal gifte dere.
Hva?
-Hva? Du tuller. -Nei.
-Hennes Høyhet, Dronning Kane... -Da er du galere enn jeg trodde.
Du overreagerer. Det er et forretningsanliggende.
Vet du hva dette er?
Det er et dårlig laget gudsbein.
Det er en ekteskapsring, laget til meg av mannen min, Baba Voss.
Alkenny-foreninger anerkjennes ikke av payansk lov.
Så du forråder ikke Baba Voss, om han engang er i live.
Din hardhjertede tispe.
Du kan kalle meg hva du vil,
men jeg lovet å gjøre Paya trygg for barna dine, og det har jeg gjort.
Men du skjønner visst ikke hvor nær avgrunnen vi er.
Harlan er mistenksom mot Kanzua.
Vi har tatt byen fra ham. Hvis vi ikke gjør at det er verdt det,
kan vi ende med et opprør.
Som du sa, trenger vi Harlan og hæren han kontrollerer, til vi ikke gjør det mer.
-Gift deg med ham, du. -Og gjøre ham til konge?
-Vi diskuterer dette når du har roet deg. -Nei, det gjør vi ikke.
Kjetter! Dronningen er en kjetter.
Hekseelsker! Det er avskyelig.
Brenn heksen!
Brenn henne! Og hele familien hennes!
-Finn dem. -Med en gang.
-Brenn dronningen! Brenn henne! -Brenn henne!
Heks!
Som jeg sa, vi er nærmere avgrunnen enn du aner.
Brenn henne!
Nei.
Høyner med tre.
-Du bløffer. -Klar til å finne det ut?
Baba Voss?
Hvem er du?
En som kan bli drept for å hjelpe deg. Så ikke flere spørsmål før vi er ute.
-Hvor skal vi? -Jeg skal føre deg til Haniwa.
-Vet du hvor hun er? -Ja, men vi må skynde oss.
Jeg tok meg av vaktene, men vi må være borte før vaktskifte.
Baba Voss.
Hvis du vil kjempe deg ut, trenger du hjelp.
-Jeg kommer bare etter deg. -Du vil til Maghra, og det vil jeg også.
Det er et tidsspørsmål før søsteren svikter henne,
-om hun ikke har gjort det alt. -Skal jeg stole på deg, heksejeger?
Jeg vet hvordan dronningen tenker.
Du aner ikke hvordan du finner henne.
Og om du gjør det, er hun omgitt av heksejegere, mine heksejegere.
Jeg setter ikke Tamacti Jun fri.
Han blir med.
Jeg utøver forræderi ved å sette deg fri.
Jeg gjør det ikke verre ved å sette fri heksejegernes general.
De kan henge deg bare én gang.
Vi drar nå eller dør her.
Gå.
Denne veien.
Dette forandrer ingenting!
Straks du ikke er nyttig for meg,
river jeg ut innvollene dine og stapper dem i halsen din.
Som du burde.
Ta vaktenes våpen.
Du går for raskt. Stokken din berører knapt gulvet.
Du er seende, ikke sant?
Tro det eller ei, jeg pleide å skjule det godt.
Kom igjen.
Haniwa.
Ta det rolig. Det blir ikke din onkel Edo.
Hvis du kjemper imot… tar det bare lengre tid.
-Fare? -Nei.
Nei!
Ja. Behold dette til Haniwa.
Edo har henne et sted ovenpå.
Vi skiller lag for å finne henne.
Tamacti stanser enhver her nede som vil gå opp.
-Det trengs mer enn én mann til det. -Ikke når det er den mannen.
Trapp.
Ikke vær redd.
Jeg kan være varsom.
Nei. Nei!
Nei!
[signaliserer] Du går rett fram. Jeg sjekker lengst borte og møter deg.
Det går bra, det går bra.
Jeg er så lei for det.
-Jeg visste at du kom. -Jeg er så lei for det.
Jeg er ikke alene.
Baba Voss ba meg gi deg dette. Kom igjen.
Da du dro, var jeg fortsatt den minste og svakeste.
Du vil skjønne at det ikke lenger er tilfelle.
For å være ærlig håpet jeg du ville kjempe litt hardere.
Så passende…
…at jeg får drepe deg med vår fars sverd.
Edo. Jeg er lei for det.
Men vær så snill, la min død være slutten på dette.
La Haniwa dra herfra. Vær så snill.
Dette skal du vite før du dør, bror.
Haniwa vil tilbringe resten av livet i fangehullet mitt,
en avlshoppe…
…som skal føde seende barn til hæren min
til livmoren ikke kan det lenger.
Og når hun ikke kan produsere lenger…
…kutter jeg strupen hennes
og slenger henne i den samme gjødselhaugen
som jeg skal slenge deg i.
Slipp ham.
Slipp ham!
-Haniwa. -Pappa.
Går det bra med deg?
Vi må dra. Kom.
Før meg til ham.
Hvis du noensinne kommer nær barna mine igjen,
skal jeg brenne hele denne jævla byen til grunnen
og la deg leve bare lenge nok
til å lukte kjøttet som smelter av ansiktet ditt.
Der er han.
Der er den Baba Voss jeg kjenner!
Vi må dra.
Tamacti Jun.
Haniwa! Nei, nei, nei.
Haniwa. Nei. Han slåss med oss.
Han drepte mamma.
Hør på meg. Moren din er ikke død.
Hva?
Hva snakker du om?
Jeg forklarer senere.
Vi er nødt til å dra nå.
Er hun i trygghet?
Det vet vi ikke. Derfor må vi stole på ham.
Haniwa, vær så snill. Se på meg. Vi må dra.
Vær så snill.
Venstre. Til østporten.
Bli med oss.
Jeg kan ikke.
Vær så snill.
For alltid.
Haniwa!
Dra.
Haniwa.
Cora!
Cora?
Hun sa at jeg mistet barnet.
Han lå i blodet på lakenet mitt.
Du drepte henne.
Hun sa:
"Det som blir skapt, kan iblant ikke vokse seg ferdig. Det er for svakt."
Dronning.
Hva plasserte du i meg?
Jeg gjorde som du ba om.
Jeg ba ikke om dette.
Du trengte ikke å drepe henne.
Selvfølgelig gjorde jeg det.
Ingen må vite det.
Jeg kunngjorde barnet mitt, et seende barn.
De vil tro at jeg er gal.
Jeg vil ligge med deg igjen.
Jeg skal lage et sterkere barn til deg.
Stakkars gutt.
Stakkars, dumme gutt.
Tekst: Evy Hvidsten