Dina sår är inget mot ärren du lämnade på min rygg.
Maghra är dotter till Hans Höghet, kung Wolf Kane.
Jag har svurit att skydda henne som rättmätig arvinge till Payas tron.
Du behöver mig. Min armé, mitt folk.
Du kan få min syster.
Jag lovade att göra Paya tryggt för dina barn, och det har jag gjort.
Men du inser nog inte hur ömtålig vår ställning är.
-Kättare! Drottningen är en kättare. -Häxälskare!
-På prinsessan Maghras order… -Maghra?
…ska du återvända med oss till Pennsa genast.
Kofun, gå till din mor.
Jag väntar här på Baba och Haniwa.
Låt honom vara!
Följ med oss.
Jag kan inte.
Jag kan höra dig.
Och jag känner din lukt.
Vem vill ha te?
Överbefälhavare, du får svara för
fången Tamacti Juns rymning.
Tamacti Jun var inte min fånge.
-Men det var Baba Voss. -Baba Voss var republikens fiende.
Som borde ha ställts inför rätta
och avrättats skyndsamt, enligt lagen.
I så fall hade han inte haft möjlighet
att rymma med Tamacti Jun.
Häxfinnaren var en potentiell källa
till viktiga underrättelser för oss om Payas drottnings strategi
och militära tillgångar.
Vet du hur de lyckades fly?
Det var en oerhörd lapsus i säkerheten.
De hade säkert hjälp. Nån på insidan.
Då måste vi hitta förrädaren, eller förrädarna,
och göra dem till varnande exempel.
Om det finns förrädare, ska vi hitta dem.
General Voss, du har tjänat rådet
med stor heder i många år,
men din fixering vid ryktena om seendets återkomst,
din personliga vendetta med din bror, allt sånt måste sättas åt sidan.
Ganiterna blir allt fräckare västerut.
Du är vår störste taktiker.
Du måste fokusera på de verkliga hoten mot republiken.
Förstår du?
Ja. Jag förstår, sir.
Fråga ut varenda vakt som kom i kontakt
med Baba Voss eller Tamacti Jun.
Redan gjort, sir. De hade ingen användbar information.
Fråga ut dem igen. Nån kommer att knäckas.
Ja, sir.
Vem där?
-Det är okej. -Oloman?
Det är okej.
Ännu en mardröm?
Du förstår inte.
Drömmarna är härliga.
Jag kan se världen, mina barn.
Det är när jag vaknar som mardrömmen börjar.
Vi är kvar, far.
Vi skulle aldrig lämna dig.
Har du hittat ett sätt att fixa det här?
Jag vet att det kan göras med rätt utrustning.
Vi har helt enkelt inte maskinerna och tekniken för att göra det du begär.
Har du glömt allt jag lärde dig?
Det var mitt livsverk att bygga det här.
Trots bakslag och överväldigande odds höll jag ut.
Nu måste du…
Du måste klara den här utmaningen.
Ta det som verkar omöjligt och gör det möjligt.
Du måste ägna varje vaken stund åt att återge mig synen,
så jag kan fullborda min bestämmelse.
Det kommer inte att gå fort,
och det var fel av mig att få dig att tro det.
Vi måste båda vara starka och hålla ut.
Oavsett hur lång tid det tar.
Ja, far.
Okej.
Och din morgonrapport?
Nu?
Vårt arbete här fortsätter, eller hur?
Det gör det visst, men…
Jag är skadad, men inte till förståndet.
Och du ska inte behandla mig så, för då gör barnen likadant.
Och trivantierna…
Trivantierna…
…får inte veta om min skada.
Deras fruktan för min förmåga håller dem i schack.
Förstår du?
Ja, far.
Bra.
Alltså… din morgonrapport.
Nonni klarar kvadratiska ekvationer nu.
Hon är mycket klipsk.
Jag lät henne börja på texten du föreslog.
Hon var som fisken i vattnet.
De gick före den utsatta tiden. Nåt måste ha hänt.
Vi har inte tid att leta efter dem.
Vår prioritet måste vara att hitta prinsessan Maghra.
Prinsessan Maghra? Vad pratar han om?
Enligt vad han påstår är din mor syster till drottningen.
-Drottning Kane? Löjligt. -Det är svårt att tro, jag vet.
Det är svårare att fatta att du inte slet honom i stycken direkt du såg honom.
Jag tänkte göra det.
-Det här kan vara en fälla, pappa. -Ja.
Ändå låter du honom leda oss. Varför?
Av samma skäl som jag kom till Trivantes för att finna dig.
Hon är min fru, Haniwa.
Den enda kvinnan jag nånsin kommer att älska.
Och om det finns en liten chans att hon lever…
Jag förstår.
Men om han ljuger vill jag döda honom med dig.
Du har mitt ord.
Och om han inte ljuger, är min mor prinsessa av Paya.
Hur är det möjligt?
Jag har inga svar.
Din mor förklarar säkert när vi hittar henne.
Kom.
Tre hästar, två hundar.
-Trivantier? -Häxfinnare.
Om de har skadat min son…
Häxfinnarna lyder drottningens order.
Om Maghra är hos drottningen, är deras order
att hitta och föra tillbaka hennes barn.
-Men drottningen låter bränna dem. -Nej.
Jag har hört om ett nytt dekret från drottningen.
Seende ska inte längre betraktas som häxor.
Åt vilket håll ska vi?
Österut. Häxfinnarna har ett läger i närheten.
De vet var drottningen håller till.
Pennsa.
Va?
De tog Kofun till Pennsa.
-Lämnade han ett tecken? -Ja.
Pennsa.
Starkt befäst, blomstrande, strategiskt belägen.
Jag gissar att drottningen har invigt en ny huvudstad.
Vad är så viktigt att det inte kan vänta, lord Harlan?
Jag vill inte vara en olyckskorp,
men när Ers Majestäts personliga säkerhet står på spel
är jag hellre skyldig till att överreagera än att vara underlåten.
Måste du alltid hålla tal?
Jag ska vara kortfattad. Jag lovar.
Jag vill att ni hör det direkt från mig.
Jag ber er bara att vara mycket stilla.
Om han vet att ni är här, vågar han nog inte tala fritt.
Jag ska vara tyst som en spindel.
Lord Harlan, det här är Zechan, som bad om en audiens hos er.
Tack, Kerrigan.
Är det nån mer i salen?
En trogen tjänare som är lojal mot mig.
Varifrån kommer du, Zechan?
Från Kanzua, sir.
Och du var palatsvakt i Kanzua?
Ja, sir. I över 20 år.
Så du var där när Trivantierna anföll?
Jag var där när Kanzua föll.
Men det förekom inget anfall.
Så hur blev dammen förstörd?
Det vet jag inte, sir.
Jag vet bara att det inte var några trivantier där.
Jag förstår inte.
Det var en dag som andra.
Fåglar och vind.
Jag hörde aldrig ljudet av trivantiska pilar.
Inga krigsrop.
Så om det inte var trivantierna, vem var då ansvarig?
Ni måste förstå, sir.
Min far var vakt i Kanzua och hans far före honom.
Vi har tjänat monarkin i flera generationer.
Jag förstår.
Det är bra.
Säg vad du kom för att säga, soldat.
Jag kände byggnaderna utan och innan, varje passage, vilka som hade tillgång.
Och jag tror att den enda som kan ha öppnat dammluckorna…
…var drottningen själv.
Lord Harlan, du har sinne för dramatik.
Sånt här prat, ni vet…
…kan sprida sig som pesten om man inte stoppar det.
Och om folket tvivlar på er berättelse om Kanzua,
kommer de att tvivla på det seende barn ni talade om,
och ert mandat från Gud.
Alltihop.
Du ser till att det inte händer.
Det minsta jag kan göra om det hotar min drottning.
Tänk så mycket mer vaksam jag skulle vara
om det hotade systern till min egen fru.
Brådskande meddelande, drottning.
Kom fram.
Var bara lugn, Harlan, du ska få din brud.
Sibeth, snälla. Jag orkar inte bråka mer just nu.
Lugn, syster. Jag har goda nyheter.
Kofun är funnen.
Mina soldater är på väg hit med honom i detta nu.
Vad? När kommer de hit?
Och Haniwa och Baba Voss?
Inga spår av dem, tyvärr.
Det är ologiskt.
Han hade hållit dem samlade till varje pris.
Han kanske inte längre kunde det.
Och nu när Kofun kommer hit,
har vi hans säkerhet att tänka på.
Säkerhet?
Som du såg tar det tid innan folket tar den nya ordningen till sig.
Du hade inga såna betänkligheter beträffande Boots.
Boots är ingenting.
Bara far till ditt barn.
Vad?
Jag hör hur dina hjärtslag blir snabbare, Sibeth.
Men bara ditt hjärta.
Barnet.
Du miste barnet.
Sibeth. Jag är så ledsen.
Ditt barn återvänder, och mitt har beslutat att inte komma alls.
Vilket försätter oss i en ganska svår situation.
Om det kommer ut att jag inte är havande,
blir beskyddet för seende barn ifrågasatt
ännu mer än vad som är fallet nu.
Kofuns säkerhet kan inte tryggas.
Jag förstår inte det här samtalet.
-Hotar du min son? -Tvärtom.
Jag ska göra allt i min makt för att skydda min systerson.
Men om folket reser sig mot mig, mot oss,
finns ingen kvar som kan skydda honom.
Det handlar om Harlan.
En allians med honom garanterar oss kontroll över en enad armé,
vilket effektivt torde avskräcka från allt tal om revolution.
Varför är det så viktigt för dig? Vad är det du inte berättar?
Tydligen finns överlevande från Kanzua.
-Om det blir känt… -Det blir det.
Den enda frågan är hur stark vår ställning är för att kunna slå ner oroligheter
och hävda vår auktoritet när det händer.
En man i Harlans ställning kan stilla oroligheterna eller förvärra dem,
beroende på vad som gynnar honom.
Och just nu är det dig han vill ha.
Syster. Jag vet vad jag begär av dig.
-Jag skulle inte begära det, men… -Shh. Bara…
Okej.
Jag går med på den här charaden förutsatt att Harlan förstår
att det bara är ett formellt arrangemang.
Som alla äktenskap är.
Jag kan fortfarande inte föreställa mig min mor som prinsessa.
Maghra Kane var född att regera.
Sin fars dotter på alla sätt.
Ändå jagade du henne som ett djur.
Nej.
Mina order var att finna häxan Jerlamarel, och sen hans barn.
Maghra troddes vara död.
-Vi bör slå läger här. -Vi har just börjat gå.
Det är svårt att ta sig fram genom kullarna.
Din far behöver vila.
För inte min talan, häxfinnare.
Nåväl, då för jag min egen talan.
Liksom du har jag förlorat blod och inte ätit på flera dagar.
Och fast jag inte piskats på sträckbänken som du…
Shh! Tamacti!
-Vad ser du, käraste? -Burar av gudsben.
-Jäklar. -Vad?
Ett tillhåll för slavhandlare.
-Känner du igen platsen? -Nej, det gör jag inte.
Tamacti, vi måste sätta fart. Kom.
Lugn, pappa. Ingen kommer.
De är redan här.
Stå still.
Var hälsad, vän.
Om vi inkräktar, ber jag om ursäkt.
Vi vill bara ta oss till kullarna i öster.
Vad har ni för ärende där?
Boskapsmarknaden i Yuree.
Du kan passera.
Tack.
Inte du, flicka.
Pappa!
Vi ska lära dig att lyda, flicka.
Vem där? Tala!
Lugn, Baba. Ni är i säkerhet.
Paris!
Haniwa!
-Vem kämpar med oss? -Baba.
Jag förklarar mer när vi är på en säker plats.
-Var är Kofun? -Kofun fortsatte till Pennsa.
Och jag har viktiga nyheter.
Maghra är vid liv.
-Visste du det? -Ja.
Du borde ha följt med Kofun.
Hur hade det då gått för dig, din stora luns?
-Vi går nu. -Nej.
Du är inte i skick att färdas.
Jag hör djup smärta i din röst.
Du måste vila och läkas innan vi kan göra resan.
Baba Voss.
Paris, vänta.
-Tamacti Jun. -Paris.
Överhäxfinnaren.
Vilket kap.
När vi har dödat honom behåller jag hans öron som trofé.
Nej. Vi behöver hans hjälp.
Vi hade aldrig kommit ut ur Trivantes utan honom.
-Han är inte längre än av dem. -Även om det är sant…
Han kan spåra drottningens soldater. Han hjälper mig hitta Maghra.
Vi tar inte med oss en häxfinnare hem.
Vi ska inte gå nånstans med er. Vi ska gå till Pennsa.
Haniwa, din far behöver vila. Han är helt andfådd.
Pappa.
Var är ert hem?
Det spelar ingen roll. Vi går raka vägen till Pennsa.
Baba, vi har slagit läger här i närheten.
Vila över natten. Sen fortsätter vi till Pennsa därifrån.
Ni menar väl inte att vi ska färdas med häxfinnaren?
Han följer med oss. Okej?
Så får det bli.
Vienna, Quito, återvänd hem.
Tala om för dem att vi ger oss av till Pennsa.
Charlotte, till lägret.
För drygt 200 år sen
föddes några få seende barn i Paya.
Deras mödrar flydde till bergen för att gömma dem för häxfinnarna.
Men de hittades till slut och brändes.
De sörjande mödrarna bildade Kompassen.
Det är ett hemligt sällskap av väktare,
vars medlemskap nedärvs från mor till dotter.
Vi har hållit oss hemliga i flera generationer,
vaksamma, redo att göra vår heliga plikt
att skydda de seende när synförmågan återvänder.
Hur många seende barn har du mött?
Dig inräknat? Ett.
Och det är ett mer än min mor och mormor nånsin mötte.
Tänk att det skulle hända i min livstid.
Paris, vad är din koppling till dem?
Det är en lång, sorglig historia.
Du var en av dem.
Ja, det var jag.
För ett helt liv sen.
Ingen har nånsin klandrat dig, Paris.
Det var likväl mitt ansvar.
Den förbannelse som följer varenda siare jag har mött.
Ni tror er ansvariga, för att ni vet allt innan det händer.
Har drottning Kane verkligen förordnat att seende inte längre är häxor?
Det sägs så.
Drottningens proklamation är oklok.
Trångsynthet botas inte av påbud.
Snarare har hon gjort er ännu mer eftersökta.
Vilket kanske var hennes avsikt.
Han behöver väl sova.
Det behöver jag också.
Därför la jag nog med valeriana i hans öl för att söva en häst.
För om han inte snarkar måste jag vara vaksam hela natten.
Mer mat, nån?
Skärp dig, Toad. Du svor samma ed som vi.
Att jaga och förgöra häxor oavsett vad som krävs.
Vi tjänar drottningen, Dax. Vi lyder hennes order.
Inte när dessa order är kätteri.
Gudsflamman först, drottningen därnäst.
Dax har rätt. Det här känns fel.
-Vi bryter mot lagen. -Vi gavs ansvar för hans säkerhet.
Han är drottningens systerson.
Vad gör hon med den som skadar honom, tror du?
Vi kan inte rida in i Pennsa med en häxa.
Vi blir avskydda eller brända som kättare vi med.
Var inte en idiot.
Vi borde döda honom, inte eskortera honom.
Vill ni inte döda honom? Nåväl.
Vi lämnar honom här och säger att han rymde.
Låt skogen ta honom.
Kom igen, Toad. Du vet att han har rätt.
Nej.
Han är ett ord från insubordination och degradering.
Och detsamma gäller er.
Knip igen era käftar och gör ert jobb.
Om ni har tur,
har jag glömt det här samtalet när vi når Pennsa.
Du borde anmäla dig själv.
Ursäkta, prinsessa.
Jag glömmer att det inte är mitt hus längre.
Visselsvärd, kungars vapen.
Och deras döttrars.
Ni skickade efter mig?
Ja, det gjorde jag.
-Ditt äktenskapsanbud… -Jag har inte kommit med ett sånt.
Nåja, min syster gjorde det å dina vägnar.
Det var olyckligt.
Låt mig försäkra, jag hade nåt mer romantiskt i åtanke.
-Jag har en make. -Vi har alla våra brister.
Jag snarkar när jag sover på rygg. Men ett gott råd…
-Harlan. -…en spark brukar tysta mig,
-har man sagt. -Harlan!
Vad är du egentligen ute efter?
Jag kommer från en lång tradition av män
som har fått nöja sig med smulor vid monarkernas bord.
Jag har arbetat outtröttligt i många år
för att få nåt bättre.
Det var inte lätt, tro mig.
Och så valsar drottningen in
och förstör alltihop med sitt krig.
Där står jag med två valmöjligheter.
Ett: Jag ansluter mig till resningen och bränner ner hela palatset.
Eller två: Jag ansluter mig till er och flyttar in i det.
Efter lång eftertanke har jag nått fram till en slutsats.
Nummer två innebär mindre arbete.
Du uppvaktar fel syster.
-Jag uppvaktar den bättre. -Sibeth är den som har makten.
Än så länge.
-Vi tillkännager förlovningen. -Utmärkt.
Men det blir inget bröllop.
Jag vill inte verka otacksam, men…
Förlovningen kommer att lätta min systers oro
beträffande Kanzua för ögonblicket.
Du använder ditt inflytande över rådet
till att hjälpa mig hindra henne från att starta krig.
Och när min man och dotter blir funna,
ser du till att de skyddas med alla medel.
Och i utbyte?
Jag övertalar Sibeth att välja en annan, lämpligare stad till sin huvudstad,
och du får tillbaka din stad.
Maghra.
Jag har visst underskattat dig.
Jag hoppas att det är ömsesidigt.
Det får tiden utvisa, prinsessa.
-Chet-chet. -Chet-chet.
Varmt te.
Så du var krigare för Kompassen?
Väktare. Jag tappade lusten för det för länge sen.
Varför gav du dig iväg?
Mina år med Kompassen var en spännande tid.
Tvåhundra år utan rapporter om ett seende barn,
och plötsligt dök det upp en pojke.
Jag fick uppdraget att skydda honom.
Han var begåvad, även frånsett synförmågan.
Hans unga hjärna skrek efter kunskap…
…precis som din.
Jag bröt mot reglerna.
Jag gav honom tillgång till artefakterna vi hade i lager.
Böcker…
…och de knutna koderna som lärde honom att läsa.
Snart kunde jag inte finna böcker nog för att stilla hans kunskapshunger.
Jag vaknade en dag och han var borta,
liksom böckerna och de knutna koderna.
Jag svek Kompassen.
Jag svek det uppdrag jag hade svurit att utföra.
Så jag gjorde det enda jag kunde göra. Jag gav mig av.
Vet du vad det blev av honom? Pojken?
Han blev din far.
Jerlamarel.
Ja.
Flera år senare, när din mor var havande med dig, fann Jerlamarel mig.
Han visste att jag tillhörde Alkenny.
Han visste att jag skulle beskydda och vägleda hans barn.
Och se till att vi kunde läsa.
Jag hoppas att det var rätt val.
Det var det.
Synförmågan är lika mycket en del av mig
som dina händer är en del av dig.
Det vore fel av mig att inte läsa.
Käraste…
…mänskligheten har en lång historia…
…en lång historia av att förakta och frukta de som är annorlunda.
Ingen kan välja hur de föds.
Likväl förföljer de blinda de seende.
Om de seende en dag blir fler än de blinda,
blir rollerna ombytta.
Det är ett av många sätt på vilka vi alla är likadana.
Vad gör du?
Mitt jobb, häxa.
-Toad! -Var tyst.
Håll i honom!
Kom an, häxa!
Toad!
Dax! Frye! Vad fan håller ni på med?
Ställ upp er!
Toad!
Frye! Sluta!
Toad! Toad!
Toad!
-Dax. Dax! -Toad.
Frye?
-Frye! -Ligg kvar, Dax.
Vad har du gjort?
Ligg kvar, för fan.
Du dödade honom.
Jag dödar dig också om du inte avbryter genast.
Vad är det med dig? Du är en häxfinnare som skyddar en häxa!
Jag säger det inte en gång till!
Avbryt! Genast!
Jag ger mig av.
Jag vill inte ha nån del i det här.
Om du vill desertera, så ta din häst och gå.
Men om du försöker störa det här uppdraget
dödar jag dig direkt.
-Toad. -Var tyst.
Kan du rida?
Inte direkt.
Jag hoppas att du lär dig snabbt.
För du kan inte rida med mig.
Varför dödade du inte Edo när du hade chansen?
Att döda sin bror är som att döda en del av sig själv.
Som att döda din egen far?
Min far beordrade mig att döda Edo.
Jag gjorde ett val.
Om du skyddade Edo, varför hatar han dig så?
Det kan vara komplicerat med familjer.
Nåja…
…jag kidnappades av min farbror
och fick just veta att min mamma är prinsessa.
Så jag vet lite om komplicerade familjer.
Min mor dog när hon födde Edo.
Min far förlät honom aldrig för det.
Jag var liten då, nästan för ung för att minnas henne.
Och för ung för att ifrågasätta min fars åsikter.
Ni sände bud efter mig, sir?
Flickan, Haniwa, är bågskytt.
Är hon?
Hon satte tre pilar i mig.
Min bror har uppfostrat två av Jerlamarels barn.
Det är en farlig kombination.
En grupp slavhandlare dödades i sitt tillhåll i Munhall idag.
Tror ni att det var de?
Baba är sårad och utmattad. Han rör sig långsamt framåt.
Sänd bud till varenda utpost i området…
…att jag vill att Baba och flickan återförs till mig levande.
Ja, sir.
Löjtnant?
Några nyheter om vilka som hjälpte dem fly?
Nej, sir. Inte än.
Märkligt, Wren. Mycket märkligt.
Men jag har nog en liten aning om det där.
Håll mig informerad.
Ja, sir.
-Toad. -Vad är det?
Tack för att du räddade mitt liv.
Din tacksamhet är malplacerad.
Du är prinsessan Maghras son, det är min plikt att beskydda dig.
Jag hade inget val.
Du hade ett val.
Ge mig kartan.
Det tar 13 dagar att nå Pennsa om vädret är gynnsamt.
Vi kan ta oss dit på halva tiden.
Va? Hur?
Den här vägen.
Det finns en klippa där.
Ja, enligt kartan.
Men det finns ingen. Vi kan gå rakt igenom.
Hur vet du det?
Det är de som gör kartorna.
Det är så vi har hållit
vår utpost dold för såna jävlar som du i flera århundraden.
Haniwa?
Mitt uppdrag är att skydda dig med alla medel.
Du håller dig alltid bakom mig.
Alltid bakom mig.
Din far alltid bakom dig.
Jag behöver ingen beskyddare. Jag klarar mig själv.
Du blev nästan en avelsmaskin i Trivantes.
Och jag kom ut.
Och strök nästan med i slavhandlarnas läger.
Om det fortsätter så är du död inom en vecka.
Haniwa.
Gå inte i vägen för mig, bara.
Det är du som är seende. Gå inte i vägen för mig.
Nix. Alltid bakom mig. Din far alltid bakom dig,
Paris.
Jasmin.
Bränd salvia.
Regn över gläntorna.
Tack, Ers Majestät.
Jag hade hört att Pennsas doftkockar tillhör de bästa i landet.
Nu vet jag att det är sant.
Jag hoppas att ni njöt av föreställningen.
Jag har lärt mig att även i våra mörkaste tider
måste vi ta oss tid att uppskatta skönheten och glädjen
som Gudsflamman välsignar oss med.
Även nu, trots kampen som ligger framför,
finns skönhet att finna.
Det finns kärlek.
Så det är med stor glädje
som jag berättar för er, värderade medlemmar av mitt hov,
att min syster, prinsessan Maghra Kane, har trolovats
med ingen annan än er egen lord Harlan av Pennsa.
Jag trodde att vi skulle tillkännage det.
Det trodde jag också.
Vi kommer alla att bevittna deras vigsel,
vid den fjärde Gudsflammans uppgång räknat från idag.
Vi är Paya
-Var du delaktig i det här? -Nej.
Vi är heliga
Jag vet inte om jag tror dig.
Prinsessa, förr eller senare måste du lita på mig.
Ge mig skäl att göra det.
Vi är utvalda
Far.
Vad är det?
Generalen är här.
Va?
Är Edo Voss här?
Han anlände just med några soldater.
Han får inte veta om min belägenhet.
General Voss. Vilken överraskning.
Verkligen?
Jag trodde nästan att du väntade mig.
Varför då?
Nån promenerade in i mitt fängelse och befriade Baba Voss.
Har ni fångat Baba Voss?
Vi hade honom.
Men inte nu längre.
Det är ingen lätt sak att utmanövrera vakterna
och hitta genom passagerna i ett trivantiskt fängelse,
om man inte har gåvan att kunna se.
Anklagar ni mig? Varför i hela världen skulle jag befria Baba Voss?
Var är sonen?
Sonen?
Sonen du vägrade sända med mina mannar när de var här.
-Jag vill ha honom nu. -Lyssna på mig.
Fällan ni gillrade förde Baba Voss hit.
Han dödade mina vakter och tog min son med våld.
Var Baba Voss här, men lämnade dig vid liv?
Trots att du gav bort hans dotter?
Han var i numerärt underläge.
Vad är det här?
Varför svarar pojken när jag talar med hans far?
Och varför rör du dig inte runt som du brukar göra när vi träffas,
för att skryta med din gåva?
Man kan nästan tro att…
Lyssna, general, om ni kom hela vägen hit…
Släpp honom!
-General. -Tyst.
Han berövade dig synen.
En övergående skada.
Den läks snart.
Nej.
Det gör den inte.
Nej!
Jag ska döda dig. Jag svär, jag ska döda dig.
Lägg din sorg åt sidan, Oloman.
Nu är det ditt ansvar att beskydda resten av din familj.
Då måste du kunna tänka klart.
Det här huset tillhör mig nu.
Du, böckerna, kunskapen, alltihop.
Tormada!
Det här är Tormada, en av våra största vetenskapsmän.
Du arbetar för honom nu.
Undertexter: Bengt-Ove Andersson