Vi har ikke tid til at lede efter dem.
Det vigtigste er, at vi finder prinsesse Maghra.
Hvad snakker han om?
Hvis man skal tro ham, er din mor dronningens søster.
Jeg var der, da Kanzua faldt.
Men sagen er, at der ikke fandt noget angreb sted.
Hvis det ikke var trivantianerne, hvem stod så bag?
Dronningen selv.
Hvis folket tvivler på din fortælling om Kanzua,
vil de også så tvivl om det seende barn, du talte om,
og om din bemyndigelse fra Gud.
-Det hele. -Du sørger for, at det ikke sker.
Hvis der er forrædere, skal jeg nok finde dem.
Hvis du beskyttede Edo, hvorfor hader han dig så sådan?
Familier kan være... komplicerede.
En mand i Harlans sted kan slukke ilden eller puste til flammerne,
afhængig af hvad der tjener ham bedst.
Lige nu er det dig, han vil have.
Morgengudeflammen er endelig steget op for at give os lidt varme, prinsesse.
Godmorgen, Deres Majestæt.
Det er en dejlig dag, Maghra.
Hele byen vil tage del i din glæde.
Det er en skam, far ikke kunne være her og være med til at fejre dit bryllup.
Syren, lavendel og honning.
Du bliver en yderst tiltalende brud.
Lad det være.
Prinsesse, De må ikke bære smykker under bryllupsceremonien.
-Jeg tager ikke armbåndet af. -Sådan er loven.
Tjenestepige, hvad hedder du?
Harmony, Deres Majestæt.
Harmony? Sikke et smukt navn.
Ræk mig din hånd, Harmony.
Harmony, har du for vane at fortælle prinsesser, hvad de må og ikke må?
Det ville du måske også fortælle din dronning?
Nej, Deres Majestæt. Aldrig.
Så ti stille og lad hende være.
Hmm. Prinsessen er smurt helt ind. Gå bare, Harmony.
Javel, Deres Majestæt.
Befolkningen i Pennsa, og det vil sige hele befolkningen,
selv ubetydelige tjenestefolk, skal tro på, at det er et reelt ægteskab.
Bare rolig. Jeg skal nok udfylde min rolle.
Du er ikke alene her.
Jo, jeg er. Det er ikke dig, der er utro.
Giftermålet er i vores alles interesse.
Når dine børn bliver fundet og bragt hertil,
sikrer det dig, at de er i sikkerhed.
Nogle ville blive stødt, hvis deres søster lukkede af for dem.
Sibeth, dig kan man ikke lukke munden på. Jeg har ved Gud forsøgt.
Her.
Kan du huske, da du var lille, og jeg vaskede dit hår?
Bliv ved.
Så er du sød.
Gider du ikke godt... bare holde lidt afstand?
Jeg lover dig, at ingen slår mig ihjel her på stien.
Nej, det gør de ikke, når jeg er her.
Haniwa. Haniwa, vent på mig.
Hør lige. Det gør ingen skade at have en trofast kriger ved sin side.
Jeg er taknemlig for dig og dine pile.
Jeg kan høre dig tænke.
I går sørgede jeg over min mor.
I dag er hun i live og prinsesse,
og jeg mindes hvert eneste øjeblik af min barndom
og spekulerer på, hvad der var sandt, og hvad der er det nu.
Det finder vi snart ud af, min skat.
Ikke snart nok.
Jeg er altså ikke en trussel mod dig.
Du forveksler min foragt med frygt.
Sig mig, heksejægergeneral, hvor mange liv har du taget?
Nok til at dømme min sjæl til fortabelse adskillige gange.
Og alligevel vil du dræbe den dronning, du har tjent.
Ingen fortabelse står mål med dine handlinger.
Nej, det gør den vel ikke.
-Er du okay? -Ja, jeg har det fint.
-Vi skulle være blevet en nat mere. -Nej, det er ikke slemt.
Hvis du mistede hovedet, ville du samle det op og bære det til Pennsa.
Nej, jeg ville få dig til at bære det.
Av.
De tapre soldater døde
i forsøget på at forhindre den morderiske Baba Voss i at undslippe Trivantes.
De døde som helte, og de vil blive hævnet.
Republikkens modige soldat, der vil blive husket for altid.
Trivantes' hellige søn, der nu er en af os.
Rendayo. Min søn.
Madam Orrie.
Rendayo var en patriot og en helt.
Jeg beundrede ham, som var han min egen søn.
De ansvarlige for hans død skal få det betalt. Det sværger jeg.
Har du nyt til mig?
Ja, general Voss. En heksejæger, der søger asyl.
En heksejæger.
I så fald vil det være første gang, at en af Tamacti Juns soldater deserterer.
-Hvad vil han købslå med? -Han insisterer på kun at tale med dig.
Det vil han formentlig fortryde.
Før ham til mig.
Kom så.
Jeg er overgeneral Edo Voss, og jeg kan forstå, at du ønsker at tale med mig.
Ja, herre.
Det er første gang, jeg møder en af dronningens heksejægere,
som ikke allerede er gennemboret af mit sværd.
Jeg har oplysninger til Dem, herre.
Og hvorfor skulle jeg stole på en soldat, der forråder sit eget rige?
Mit rige er ikke længere det rige, jeg svor at forsvare.
Hvordan det?
Jeg har svoret at beskytte Paya mod heksekunstens ondskab, og derfor...
Jeg er bekendt med heksejægere, knægt.
Også dem, der har syn, eller kæmper for dets tilbagevenden.
Og nu befaler jeres dronning, at de seende faktisk ikke er hekse.
Ja, herre.
Hun hævder tilmed, at hun bærer på et seende barn i sit skød.
Ja, herre.
Knægt, satte du virkelig livet på spil ved at desertere fra din hær
for at komme og fortælle mig noget, mine spioner rapporterede for flere dage siden?
-Knus hans ankler, og sælg ham som slave. -Nej.
-Kom så. -Herre.
-General Voss, der er andre. -Stop!
Andre?
Hun føder ikke det første seende barn i den payanske kongefamilie.
Der er to, som allerede er voksne.
Og disse børn, som allerede er voksne...
Er den ene en pige, der hedder Haniwa?
Ja.
Det her er altså Pennsa?
Ja.
Er her altid så stille?
Nej. Aldrig.
Der er noget galt.
Der er soldater forude.
Bliv her og ti stille.
-Bør vi være bekymrede? -Ikke vi. Du.
-Det bliver vanskeligt. -Hvorfor? Er min mor her ikke?
-Jo, hun er. -Hvad er så problemet?
Sagen er...
...at hun åbenbart skal giftes i dag.
Baba, min elskede...
...tilgiv mig.
Mor?
Mor!
Kofun?
Mor. Mor!
Du er i live.
Min lille skat.
Jeg har ledt efter dig hver eneste dag, siden vi blev skilt fra hinanden.
Jeg holdt aldrig op.
Mor, de sagde, at du skal giftes i dag.
Det kan da ikke passe, vel?
Jeg skal nok forklare det hele.
Hvor er din far? Og Haniwa?
Han begav sig ind i Trivantes for at befri hende.
Trivantes?
Prinsesse Maghra, det er nu.
Vent. Hvorfor Trivantes?
-Hvad med Jerlamarel? -Hvordan kan du blive gift i dag?
Lord Harlan venter, og dronningen er utålmodig.
-Jeg kommer nu. -Hvem er lord Harlan?
Jeg forklarer senere. Jeg må gå nu, Kofun.
-Du må bare stole på mig. -Mor? Mor, det kan du ikke gøre.
Jeg... Jeg kan ikke stoppe det. Din far ville forstå det.
Nej, han ville næppe forstå, at hans døde kone giftede sig med en anden.
-Kofun... -Hold op med at sige mit navn!
Få hellere styr på det her!
Jeg fatter ikke, hvad der foregår, mor, men du må ikke gennemføre det.
Ti stille!
Jeg er stadig den mor, du kendte, og du er stadig min søn.
Men tingene har ændret sig.
Jeg gør det her for din skyld og for os alle sammen.
Så nu bliver du her. Bliv her på mit værelse,
og tal ikke med nogen.
Så taler vi om det, når det hele er overstået. Det lover jeg.
-Det lover jeg. -Gør det ikke.
-Det er jeg nødt til.
Jeg har et væld af spørgsmål.
Nu er det nok.
-Bare giv mig et øjeblik. -Paris?
Kvinde.
Jeg kan mærke din feber gennem tøjet.
-Det dør jeg ikke af. -Du har brug for en healer.
Vi finder en i Pennsa.
Baba, du er død, inden vi når frem.
Vi er i Sølandet nu, ikke langt fra valierstammen.
Hos dem kan vi finde ly og en healer.
Far?
Kom nu.
Okay, min skat.
Jeg kan ikke gå med jer på valierstammens territorium.
Jamen det er der, vi skal hen.
I må forstå, at de skjulte stammer ikke var skjulte for mig.
Jeg var hård ved valierstammen.
Hold lav profil, og slå lejr i nærheden. Vi finder dig på vejen ud.
Eller også gør vi ikke.
Vor Gud, hinsides din flamme over os...
...lad din vilje ske på denne særlige dag
i det helligste af alle bånd.
Retled os, ban vejen for os,
fordøm vores skyldnere til pinslerne i din ild og røg.
For dit er mørket, magten og æren.
I al evighed.
Prinsesse Maghra og lord Harlan…
...I indgår dette ægteskab prydet i velduftende pragt.
I har aflagt en troskabsed til hinanden
med foreningen af krop og sjæl med Gud som vidne.
Ved den guddommelige ordination, der er mig givet, må I hermed besegle jeres bånd.
Tak. I lige måde.
Prinsesse Maghra.
-Harlans hustru vil altid være min søster. -Maghra, du husker nok min bror.
-Tak. -Kerrigan. Jeg skiftede ble på dig.
Det har jeg heldigvis folk til nu.
Tak.
Mange tak.
Undskyld.
Så. Væk med dig.
-Nærmer vi os? -Ja.
Den store mand kan ikke gå meget længere, og vi kan næppe bære ham.
Hvem der?
Giv jer til kende.
Hvem begiver sig ind på valierstammens land uden at melde sig?
Bror! Vi er ikke farlige. Jeg hedder Paris.
Vi er de sidste fra alkennystammen.
Nej. Jeg er den sidste fra alkennystammen.
-Chet-chet. -Chet-chet-chet.
Bue!
Løve.
Bueløve.
Paris.
Kofun?
Er det dig?
Det er okay. Du er i sikkerhed. Jeg er din moster Sibeth.
Jeg blev henrykt, da jeg hørte, at du endelig var nået frem.
Vi har ventet så længe på dig.
Vil du omfavne mig?
Du er højere end dine forældre.
Kunne du tænke dig noget? Noget at drikke? Jeg sender bud.
Nej tak.
Hvor er det tragisk, at vi først møder hinanden nu.
Du har jaget os hele mit liv.
Hvis blot Maghra for længst havde sagt, hvem hun var,
kunne jeg have beskyttet hende. Beskyttet jer.
Det vidste hun godt.
Vi jagtede Jerlamarel og hans børn. Jeg vidste ikke, at de var Maghras.
Man bildte mig ind, at Jerlamarel havde dræbt min søster.
Jeg troede, han var Djævelen selv.
Du ved godt, at det ikke passer. Hvorfor holdt min mor sig skjult?
Uanset hvilke fejl hun har begået, var hun kun ude på at passe på dig og din søster.
Ligesom jeg forsøger nu.
Selv med dit dekret
mener befolkningen i Paya stadig, at hekse skal brændes.
Jeg formår at få folk til at ændre mening.
Det kan godt tage lidt tid,
men payanerne skal nok lære, ligesom jeg har gjort...
...at hylde de seende som velsignede.
Hvor må det være svært for dig...
...at rejse hertil og ankomme på din mors bryllupsdag.
Din verden må være vendt på hovedet.
Men vid dette.
Ingen skal gøre dig noget, så længe du er i mit rige.
Tror du mig?
Det ved jeg ikke.
Det vil jeg gerne.
Fair nok.
Mange gode ting udspringer af... lyst.
Jeg har sørget for, at du får et værelse. Taler vi sammen igen snart?
Dronning Kanes krigsråd mobiliserer hendes hære.
Fra den payanske desertør ved vi,
at prinsesse Maghra ikke bare er vendt tilbage.
Hun har to voksne børn med, Haniwa og Kofun.
Begge er seende.
Fanatikerne i Paya brænder dem på bålet.
De gør, som deres dronning befaler.
Nu hvor kongefamiliens to seende børn er myndige,
udgør de en endnu større trussel.
Vi kender ikke deres hensigter.
Vi ved, at de gjorde sig umage for at befri deres heksejægergeneral.
Det afslører deres hensigt. Vi må slå til nu.
Det ville være selvmord for payanerne at angribe os.
Nok er dronningen vanvittig, men hun er ikke dum.
Alligevel er det en foruroligende udvikling.
-Jeg kan samle vores styrker i løbet af... -Rolig, Edo.
Ganiterne gør stadig livet surt for os ude vestpå.
Du har selv stået her og hørt rådets holdning til et felttog mod øst.
-Du kan ikke overbevise dem. -Nej. Det klarer du.
Du overvurderer min indflydelse.
Jeg er kun en tredjedel af Triaden.
Ikke desto mindre
vil jeg overtale rådet til at anmode om et diplomatisk topmøde med payanerne.
-Trivantianere forhandler ikke om fred! -Vi gør det, der er nødvendigt.
Og du parerer bare ordre. Er det forstået?
Javel.
Om ikke andet kan det vinde os tid til at rykke en bataljon eller to mod øst,
hvis det kommer så vidt.
Forstået.
Du hører fra mig om rådets beslutning.
Træk vejret dybt og langsomt, Baba, og drik det her.
Det vil give dig styrke.
Hvornår er du blevet healer?
Det er jeg ikke endnu, men jeg har stået i lære hos healerne her.
Rødderne optager infektionen, så feberen kan drive over.
Du har mistet så meget. På grund af os.
Alligevel hjælper du os.
Vi er jo én stamme, ikke?
Jo.
Kofun?
Nej. Ikke Kofun.
Hvad laver du herinde?
Maghra, det er vores bryllupsnat. Hvor skulle jeg ellers være?
Det her er ikke et ægteskab. Det er en alliance.
Det er sandt, men... Men det kan godt være begge dele.
Tag bukser på, Harlan. Jeg har brug for din hjælp.
-Nu. -Fint nok.
De fik mig til at snige mig ud med noget fasan og øl.
Jeg har altså ikke forgiftet det, at du ved det.
Det troede jeg heller ikke.
Og jeg havde heller ingen gift.
Brødre og søstre fra alkenny,
sidst I opsøgte os, afviste vi jer.
I healede Bueløve. Det var mere, end vi turde håbe på.
Det er jer, der med jeres tilbagevenden bringer os håb.
Vi frygtede, at I førte heksejægere på sporet af os,
for ved deres tidligere besøg sagde de, at de seende gemte sig hos alkennystammen.
De nedslagtede mænd, kvinder, børn.
Deres sværd skelnede ikke.
Alt sammen fordi heksejægerne mente, at vi vidste besked om hekse.
De overlevende blev kun skånet for at kunne udbrede frygten.
Men vi kommer på fode igen. Vi får allerede børn igen.
Vi kommer stærkt igen for at hædre mindet om alle dem, der gik tabt.
Stop!
Og nu forlyder det, at dronningen ikke længere vil sende heksejægere ud,
da hun ikke længere leder efter hekse.
Dronningen kan ombestemme sig,
men i aften fejrer vi jeres flugt fra Trivantes og nyder vores frihed...
[signalerer] Tamacti Jun er her.
...uanset hvor kortvarig den er, fra dronningen og hendes heksejægere.
Det er usikre tider,
men vi går dem håbefuldt i møde
for at få en fredeligere fremtid end vores fortid.
Er du gået fra forstanden?
Valierstammen fortjener at få hævn. Det skylder jeg dem.
Nej, det skylder du mig, heksejæger.
Tror du ikke, jeg vil flå struben ud på dig, hver gang jeg hører din stemme?
Du nedslagtede også mit folk.
Men du får ikke lov til at dø.
Din straf er, at du skal leve med det, du har gjort.
Man skal gøre sig fortjent til at dø, akkurat som man gør sig fortjent til leve.
Det er hans yndlingssted.
Og... hans yndlingsstol.
Kerrigan. Kom så.
Vågn op, for fanden. Kom nu.
Prinsesse.
Jeg kan stadig lugte blomsterne på dig.
I to burde være derhjemme og rulle rundt mellem klæbrige lagner.
Jeg har brug for din hjælp.
-Brormand, kan du ikke præstere? -Du må krydse grænsen for os.
Hvad er lasten?
Hendes datter, Haniwa.
Hun holdes fanget af den trivantiske hær.
Ja.
Skrid ad helvede til.
Jeg beder dig.
Prinsesse, generelt i min branche
er målet at undgå militæret, ikke at lede efter det.
Kerrigan.
Hvis hun virkelig er i et militærfængsel, kan jeg ikke få hende ud.
Hold nu op. Fangevogtere kan bestikkes ligesom alle andre.
Måske.
Men det vil kræve meget kobber.
Til dig eller til dem?
-Nu bliver jeg krænket, prinsesse. -Nej, han gør ej.
Nej, det gør jeg vel ikke. Men det vil dog være ganske krævende.
Hvordan vil du få hende sikkert ud af Trivantes?
At slippe ud af byen er den nemme del.
Jeg har smuglet ganitisk torneblomst fra Trivantes til Pennsa i årevis.
Jeg kender samtlige huller og tunneller, der fører ind og ud derfra.
Gør du det så?
Betragt det som... en bryllupsgave.
Jeg tager af sted, når gudeflammen varmer.
Du tager af sted nu.
Kom så. Op med dig.
Nej. Tiden er ikke inde.
Paris? Hvordan kunne I tage ham med hertil?
Hvordan kan I overhovedet indånde den samme luft som ham?
Vi har brug for ham. Han tjener et nyt formål.
Nej. Jeg dræber ham i nat.
Han dræbte min mor.
Ja. I sidste ende skal han få det betalt.
Jeg kan ikke tro, du siger det.
Du er en forræder.
Han er vores eneste håb om at nå frem til Maghra.
Heksejægerne massakrerede valierstammen.
De har nok også en mening.
Lad være. Du må ikke sige det til dem. Det går ikke.
-Jeg stolede på dig. -Bueløve.
Du kender mig.
Du kender mit inderste væsen.
Pigebarn.
Drag videre, inden gudeflammen stiger op.
Jeg holder ikke jeres hemmelighed længere end det.
Kofun?
Gudeflamme ske lov.
-Jeg bad dig blive på mit værelse. -Det ved jeg godt.
Nu er jeg her.
Undskyld.
Jeg ved godt, at det hele må virke meget mærkeligt og forvirrende for dig,
og jeg lover dig, at jeg nok skal forklare alt,
men du må ikke være ulydig en anden gang. Her er ikke sikkert.
-Min søster er... -Sibeth.
Bare rolig. Vi har mødt hinanden.
Hun opsøgte mig efter dit bryllup.
Kofun.
-Du kan ikke stole på hende. -Hvorfor ikke?
Det er ikke hende, der har løjet for mig hele mit liv.
Så enkelt er det ikke.
Du forrådte din mand i nat.
Du forrådte os alle sammen, og det var ikke første gang.
Du kunne have givet dig til kende over for heksejægerne, da vi var spæde.
Du kunne have reddet alkennystammen. Vi behøvede ikke at have levet på flugt.
Min søster ville aldrig have accepteret seende børn, der ikke var hendes egne.
Hun ville have dræbt os alle sammen.
Jeg gjorde mit bedste for at beskytte jer.
-Ved at lyve for os. -Ja, selvfølgelig.
-Sandheden havde fået jer brændt på bålet. -Nej.
Du afskyede os. Du afskyede vores syn. Det har du altid gjort.
Det var derfor, du blev så vred, da vi havde lært at læse.
Ikke sandt?
Du talte ikke til os. Vi var ikke til at kende igen, sagde du.
Kan du kende dig selv, mor?
For det kan jeg ikke.
Du og Haniwa hører til i en verden, jeg slet ikke kunne forstå.
Jeg var skrækslagen for, at den en dag ville tage jer fra mig.
Det har den vist gjort.
Hvad gør du ved Haniwa og far?
Lord Harlan har allerede sendt en ud for at finde dem.
Jeg er sikker på, at din nye mand gør alt for at finde din gamle.
Du spurgte mig, om jeg kunne huske, hvor mange jeg har slået ihjel.
Det er som at spørge dig, hvor mange gange du har trukket vejret i dag.
Da dronningen efterlod mig, så jeg kunne forbløde...
...faldt jeg i trance.
Ikke død... men heller ikke rigtig længere i live.
Og det var der...
...jeg pludselig...
...fik en åbenbaring.
Ved du, hvad jeg så?
Jeg så ansigter.
Jeg så ansigterne...
...på alle de mænd, kvinder og børn, jeg havde myrdet og torteret.
Jeg hørte deres skrig.
Jeg kunne mærke deres smerte.
Men blandt alle de ansigter...
...kunne jeg ikke finde min hustrus. Ej heller mine børns.
Jeg var der ikke, da dronning Kane druknede dem, mens de lå og sov.
I stedet...
...var jeg ude for at slagte alle de ansigter.
I mange lange år har du kæmpet for mørket.
Nu må du kæmpe for lyset.
Du skulle ikke have stoppet pigen.
Godt. Ikke flere pauser. Vi går, til vi når Pennsa.
Bare rolig.
Du får masser af muligheder for at dø.
Det får vi alle.
Jeg troede altid, at det, at jeg kunne se, og du ikke kunne,
var noget, der adskilte os.
At vi var så langt fra hinanden.
Men hver gang jeg føler, at ingen kan hjælpe mig...
...i Oplysningens Hus, i Trivantes, så finder du mig alligevel altid.
Du er min lille pige. Kofun er min dreng. Maghra min hustru.
Så længe jeg er i live, skal intet skille os ad, vel?
Jeg ved godt, jeg ikke gør det let.
Nej, det gør du ikke.
Herfra er der to dage til Pennsa.
Hvordan tror du, der er i Pennsa?
Proppet.
Hvordan tror du, hun er?
-Hun er som Maghra. -Klart.
Ved vi overhovedet, hvem det er?
Tekster af: Eskil Hein